STATEN OCH SKOGSVÅRDKN I ÖKRK NORRLAND. I4I 



Innan man oförbehållsamt ansluter sig till denna .mening, anhåller 

 jag att läsaren måtte taga i öfvervägande : 



att huru än svaret å frågan n:o i utfaller, räntabilitetsprincipens 

 anläggande i fråga om sådana marker, hvilka inom rimlig tid, d. v. s. 

 ej väsentligt öfverstigande omloppstiden producerat afverkningsbar skog 

 men på grund af fortgående försumpning uppenbarligen icke äro i stånd 

 därtill beträftande nästföljande beständsgeneration, icke kan vara riktigt 

 och försvarligt, för så vidt man fortfarande vill skrifva på sin fana: »ut- 

 hålligt skogsbruk»; 



att kulturerna numera kunna förväntas ge jämnare resultat, sedan 

 frö från öfre Norrland omsider börjat anskaffas och användas (genom 

 statens fröklängningsanstalt i Hällnäs), och sedan man lärt sig utan större 

 förluster i groningsförmåga bevara fröet mellan de glesa norrländska 

 fröåren ; 



att vidare den praktiska och påtagliga om än ej i sifiror utkristalli- 

 serade erfarenheten från trots allt vidtomfattande verkställda dikningar 

 å enskildas skogar pekar därhän, att just å ofvannämnda marker, väl ut- 

 dikade, är att för framtiden förvänta den rikaste produktionen; 



att vidare fältet är så, snart sagt, oändligt stort, att i följd af steg- 

 rad intensitet i kronans skogsdikningar under låt oss säga ett i o-tal år 

 framåt någon nämnvärd skada i fråga om skogens vattenhushållning — 

 oni sådan mot förmodan skulle kunna påvisas — på denna tid knappast 

 skulle åstadkommas. Åtminstone måste denna blifva obetydlig i jäm- 

 förelse med nyttan, i synnerhet som dessa dikningar i första hand torde 

 komma att öfvergå den mera lättdikade försumpade skogsmarken, de 

 grundare och mer förmultnade myrarna och endast med nödiga aflopp 

 beröra de större vattenhällande myrkomplexen; 



att en väntan på ett slutgiltigt svar å t. ex. dikningstekniska frågor 

 kan blifva lång nog, ja rent af ett s. k. obotfärdighetens förhinder, enär 

 det väl är troligt att den skogsbiologiska liksom andra experimentella 

 vetenskaper finner nyare och riktigare lösningar på uppställda [iroblem, 

 hvad tiden lider; 



att skogsförsöksanstalten måhända redan nu är redobogen uppgöra 

 en interimsinstruktion för dikare i samband med demonstrationer pä 

 marken af redan gjorda rön; samt 



att slutligen det oförnekligen vore mera konsekvent af Domän- 

 styrelsen, för så vidt den h}llar uppskofspolitiken, att tills vidare all- 

 deles inställa dikningsstakningar, enär de redan utförda tillsammans 

 med de planlagda dikningar, som är från år få vänta på anslag (»sta- 

 karna ruttna ned på kronoparkerna», sade en västerbottensbonde till 

 mig i somras), väl torde räcka till att experimentera med och studera. 



