STATEN OCH SKOGSVÄRDEN I UFRE NORRLAND. 1 43 



i regel, om den sannolika virkestillsläppningen under kommande tid, t. ex. 

 15 år, hvartill amorteringstiden fixerats, och är på grund af sin uteslu- 

 tande rätt att utstämpla allt saluvirke å statens och enskildas skogar i 

 lappmarken väl skickad att härutinnan ge godt besked. Men skogs- 

 staten har också klandrats för att sedermera dessa beräkningar slagit 

 fel. Enskilda ägare till skogar, belägna intill dylika flottleder, köra ofta 

 sitt virke tvärs öfver den mindre och dyrare flottleden till en större och 

 billigare, där våglängden tillåter detta med någon vinst. Men äfven från 

 kronans skogar, säga de, som klaga, har kommit mycket mindre virkes- 

 mängd än som utlofvats med ofvannämnda resultat för flottningskostna- 

 den. Är klagomålet befogadt? Jag känner icke till, huru härmed i stort 

 sedt förhåller sig, men säkerligen har sådant förekommit och äfven på- 

 pekats. Jag tror man kan säga, att man saknat en målmedveten och 

 konsekvent koncentrerad afverkning af gröfre och värdefullare virke efter 

 sådana flottleder med inbesparingar — om så ansetts nödigt — efter 

 andra. Kronan skulle dock på detta sätt efter några år vinna afsätt- 

 ning äfven för sitt öfveråriga småvirke, som af skogsvårdskommittén be- 

 räknats utgöra den öfvervägande delen af den öfveråriga och skadade 

 skogens kubikmassa, och därmed möjlighet till skogsvård, hvilken å vissa 

 revir med nuvarande afsättningsförhållanden är omöjlig att genomföra. 

 Emellertid har Domänstyrelsen i protokollsutdrag af den 12 januari 1912 

 lämnat just sådan föreskrift, h\adan en bättre ordningar i detta hänseende 

 att direkt förvänta. På förekommen anledning ifrågasattes, huruvida kronan 

 ej kunde i fråga om vissa auktionsposter, lämpligt belägna, föreskrifva 

 virkets nedläggande i viss flottled, där kronan har intresse af flott- 

 ningskostnadernas nedbringande. Det ingår i köpeaftalet mellan kronan 

 och köparen, liiiiu virket skall nedläggas i flottled; kunde ej medfördel 

 en bestämmelse om hvarcst äfven inflyta.' Visserligen utestänger kronan 

 sålunda spekulant, som på grund af sin afsikt att nedköra virket till 

 längre bort belägen men billigare flottled kan betala mer för det ut- 

 bjudna virket. Men det synes vara ett axiom, att kronan bör släppa 

 denna illusoriska vinst och hafva större intresse af att fortast möjligt 

 göra den dyra flottleden billigare och dymedelst förbättra afsättningsför- 

 hällandena för parken i dess helhet. Allt detta under den förutsättnin- 

 gen naturligtvis, att byggnaderna i ifrågavarande flottled icke äro så 

 gamla och förfallna, att icke ny reglering hellre först bör begäras. 



Ofvanstående har haft till syfte att understryka norr- 

 ländska skogsvårdskommitténs kraftigt framhållna kraf, att 

 tiden borde vara inne för Domänstyrelsen att begära och för 

 Riksdagen och Kungl. Maj:t att bevilja tillräckligt med pengar 

 till införande af planmässig och effektiv skogsvård å öfre Norr- 



