STATEN OCH SKOGSVÅRDEN I OFRF, NORRLAND. 145 



2:0 de enskilda skogarna äro af den absoluta omfattning, att en sär- 

 skild personals anställande för dessa är väl motiverad. 



Herr Wel.\NDEK invänder: 



1:0 artskillnaden ligger blott på ytan; själfständig ekonomisk för- 

 valtning måste tvärtom tjäna till att öka revirförvaltarens kompetens att 

 kontrollera och rådgifva den enskilde i hans skogsskötsel; 



2:0 de enskilda skogarna i lappmarken hafva det spridda läge (i 

 vissa socknar se de pä kartan verkligen ut som öar i en skärgärd med 

 vida fjärdar [kronoparker] emellan), att tvärtemot kommittémajoritetens 

 förslag, hvarigenom en ytterligare utvidgning af tjänstgöringsområdet pr 

 ordinarie tjänsteman uppstår, en koncentrering af densamma är nödvän- 

 dig, d. v. s. geografisk uppdelning, hoc est revirdelning; 



3:0 den af kommittémajoriteten förslagsvis uträknade kostnaden för 

 den nya organisationen af skogspersonalen för samtliga af kommittén 

 behandlade enskildas skogar (alltså äfven i andra län, skyddsskogar m. m.) 

 är säkerligen för lågt tilltagen, enär det af kommittén förordade antalet 

 fkogsingenjörer och tillsyningsmän måste, för att tillståndet ej skall bli sämre 

 än det nuvarande, ökas med 50%. Denna kostnad kommer då att springa 

 upp till minst 5 ä 600,000 kronor och ingalunda stanna vid 350,000; 

 4:0 personalens arbetskraft under de långa vintermånaderna tillvara- 

 tages bättre af tjänstemän af nuvarande typ (revirförvaltare) än af skogs- 

 ingenjörer. 



Hvad det sistnämnda argumentet beträftar, hör det till de svagare; 

 om den af kommittén föreslagna skogsindelningen med karta och bestånds- 

 beskrifning för de enskilda skogarna genomföres, skola skogsingenjörerna 

 få mer vinterarbete än de hinna med. Men i allmänhet får man det in- 

 trycket, att kommittémajoriteten lyckats sämre motivera sina skäl för den 

 rationella klyfningen — vi kunna ju kalla den sä — i lappmarken än 

 herr Welander sina motskäl. Att kommittén äfven beräknat alldeles 

 för ringa antal skogsingenjörer och tillsyningsmän synes äfven vara klart, 

 liksom att de måste ökas till det af hr Welander förordade antalet 

 om ej mer. Det är ju kommitténs mening, att skogsingenjörerna skola 

 prestera ej blott det arbete, revirförvaltare och assistenter hittills ned- 

 lagt på de enskilda skogarna i lappmarken utan äfven något mer: plan- 

 läggande och afsyning af skogsvårdsarbeten. Hur kommittén tänkt sig, 

 att detta ökade arbete skall kunna medhinnas samtidigt som den fak- 

 tiskt minskat summan af den nu arbetande ordinarie och extra perso- 

 nalen i lap]5marken, är svårt att förstå. 



Och dock förefaller mig kommittémajoritetens lösning af frågan som 

 den rätta. Vore de enskilda skogarna af obetydlig omfattning, så skulle 

 revirförvaltaren ha en viss moralisk rätt att betrakta befattningen med 



