SKOGSVÄRDSKÖRENINGENS TIDSKRIFT, ALLMÄNNA DELEN, I9I3, H. 4. 



Jägmästaren Tell Grenanders kritik af norrländska 



skogsvårdskommitténs förslag rörande den enskilda 



skogshushållningen. 



Ett genmäle af Nils G. Ringstrand. 



Förutom den granskning, som kommitténs förslag underkastats af reser- 

 vanter, har detsamma äfven varit föremål för skärskådande af andra intres- 

 serade. Bland dessa har jägmästaren Tell Grenander framlagt sina syn- 

 punkter i tidskriftens h. g för 19 12 och h. i för 1913, allmänna upplagan. 

 Några af dem hafva synts mig kunna diskuteras, hvarför jag anhåller om 

 plats för nedanstående inlägg uti frågan. P^n del af (Irenanders anmärk- 

 ningar sammanfalla med kommittereservanternas och hafva i den män så är 

 förhållandet redan varit föremål för granskning frän min sida i tidskriftens 

 h. I, fackafd. för innevarande år. 



Uti den förstnämnda af sina båda uppsatser har Grenander särskildt 

 ingått på en kritik af kommitténs förslag till lag angående tillsyn å samt 

 värd af enskildes skogar inom de delar af Västerbottens och Norrbottens 

 län, som ej tillhöra lappmarken. Denna sin granskning afslutar han med (ol- 

 jande ord: »Förslaget i sin helhet saknar visserligen icke goda uppslag, som 

 det är skogsvännen en glädje att anteckna. Skada blott, att de måst så be- 

 skäras för att kunna inpassas i den trånga ram man en gång bestämt sig 

 för. Dimensionslagen är en gammal lappad klädnad, som det icke lönar sig 

 att sätta nya klutar på. J?en/ bord är nog den enda lösen, som låter oss få 

 se en acceptabel skogslag för denna landsända». 



I anledning af den kritik utaf kommitténs beslut att förorda dimensions- 

 lagens bibehållande, som här uttalas, må det tillåtas mig påpeka, att kommit- 

 tén, såsom den äfven framhållit, ej velat föregripa de förberedande åtgärder, 

 som af regeringen redan vidtagits för att vidare utveckla 1903 års lagstift- 

 ning angående värd af enskildas skogar. Sedan de för detta ändamål sär- 

 skildt tillkallade framlagt sina förslag, torde det vara lämpligt att till pröf- 

 ning upptaga frågan om ny lagstiftning för Västerbottens och Norrbottens 

 läns kustland. För den tid, som kan återstå, till dess detta förslag förelig- 

 ger, kan det knappast förordas att utarbeta och tillämpa en ny lagform. 

 Låter det sig göra, böra vi väl nämligen söka att nå den största möjliga 

 enhet uti skogslagstiftningen, där ej särskilda förhållanden alldeles bestämdt 

 påkalla separata lagar (lappmarken, skyddsskogsområden). Då jag för min 

 del sålunda räknar med den sannolikheten, att dimensionslagen kommer att 

 aflösas af en mera effektiv och skogsvärden mera tillgodoseende lag, så an- 

 ser jag det onödigt att här ingå på ett detaljerad! bemötande af (Grenanders 

 anmärkningar mot densamma. Såsom ett generellt omdöme om dessa an- 



