152 NILS G. RINGSTRAND. 



ning öfver, att kommittén ej — såsom den gjort beträffande forslande af 

 undermåligt virke till lappmarkerna — föreslagit förbud mot export af kol 

 utom länet. Förklaringen till denna kommitténs underlåtenhet är dock ganska 

 enkel: eftersom det ej gärna är möjligt att konstatera, huruvida kolet här- 

 stammar frän fullmåliga eller undermåliga träd eller kanske från torra, till 

 hvilkas afverkande rätten är fri, och ett exportförbud sålunda ej skulle kunna 

 öfvervakas, så vore ett förslag om dess utfärdande knappast välbetänkt. 



Genom C^renanders hela kritik af kommitténs lagförslag går som en 

 röd tråd den anmärkningen, att detsamma ej är i stånd att förhindra hvarje 

 form af sköfling. Helt visst vore en lag, som förmådde detta, utan att 

 fullständigt döda ägarens handlingsfrihet, idealet af en skogslag. Men hvar 

 finna den? Den af Orenander framhållna Gottlandslagen förmår det lika 

 litet som utsyningslagen, ty bada lämna skogsägaren full frihet i fråga om 

 afverkning för husbehof och alltså, därest man anlägger den synvinkel, som 

 Grenander uti sin nu behandlade kritik gjort, äfven möjlighet att sköfla 

 skog. Och vare sig sköflingen sker vid husbehofsafverkning eller huggning 

 för afsalu är den ju lika fördömlig. Ställer man emellertid fordringarna 

 på en skogslags effektivitet så högt, att all sorts sköfling omöjliggöres, så 

 finnes ingen annan utväg att tillgripa än att föreskrifva allmänt utsynings- 

 tvång. Lyckligtvis är väl något sådant ej genomförbart. Jag skrifver »lyck- 

 ligtvis», emedan en sådan lagstiftning skulle göra skogsägarna till manne- 

 känger i st. f. till tänkande varelser. Då man väl får antaga, att statsmak- 

 terna ej anse en sådan metamorfos önskvärd, sä återstår intet annat än att 

 till den lag, som man stiftar, knyta densamma kompletterande bestämmelser 

 och förfoganden, hvilka kunna vara ägnade att skydda skogen mot de faror, 

 för hvilka den kan utsättas genom okunnigheten, vinningslystnaden och äga- 

 rens ekonomiska trångmål eller afsaknad af likvida tillgångar. 



Mot den förstnämnda af dessa skogens fiender har kommittén sökt skapa 

 ett försvar genom sitt förslag om upptagande af skogsvårdsafgifter att an- 

 vändas bl. a. till meddelande af undervisning i skogshushållning, och kom- 

 mittén har starkt framhäft såsom en af skogsingenjörernas främsta plikter 

 att utöfva denna undervisningsverksamhet. Göres den undervisningen lef- 

 vande, och nedlägga de, som det vederbör, ett verkligt intresse på sitt ar- 

 bete härutinnan, så äro helt säkert goda resultat att på den vägen vinna. 

 Väl kan det hända — såsom vissa af Grenanders illustrationer till hans 

 andra uppsats visa — att ej alla äro genast mottagliga för de lärdomar, som 

 man vill gifva dem. Men man får väl förnya försöket med tanken pä san- 

 ningen i den latinska sentesen: gutta cavat lapidem, non vi, sed saäpe 

 cadendo. 



Au mot vinningslystnaden utfinna det värn, som man ej kunnat bygga 

 upp genom undervisning, är svårare. Faran hotar egentligen från de s. k. 

 ägendomsslaktarna och torde väl knappast kunna helt och hållet afvärjas. Det 

 medel, som på andra häll anlitats, eller att under en viss, ej allt för kort 

 tid, sedan en skog bytt ägare, genom lagstiftning reglera afverkningen ut- 

 öfver husbehofvet, synes man hos oss ej vilja anlita. 



Sina lättaste segrar vinner emellertid skogsspekulanten, när den andra 

 parten i underhandlingen på grund af ekonomiskt trångmål behöfver afyttra 

 sin skog Hade denna dä tillfälle att på rimliga, kanske t. o. m. billiga vill- 

 kor lå sitt penningebehof fylldt pä annat sätt, kunde helt säkert ofta mån- 



