156 NILS G. RINGSTRAND. 



förhastad. Är försumpningen uppkommen genom ytvatten från myrar, d. v. s. 

 genom öfversilning från dessa, hvilket enligt min erfarenhet synnerligen ofta 

 är fallet, torrläggas de med så mycket större lätthet genom myrens afdikning. 



Vända vi oss nu till dimensionslagen och skärskåda med utgångspunkt 

 frän densamma de försumpade markernas behandling, sä är för kommittéför- 

 slaget ej uttömma"de redogjordt med Grenanders påstående, att kommittén 

 vill, att rof huggning å sådan mark skall tillstädjas. Dimensionslagen har 

 aldrig som sin uppgift satt införande af ett uthålligt skogsbruk. I samma 

 stund, som den gjorde det, hade den förlorat sin karaktär och blifvit en ut- 

 syningslag. Ett alldeles gifvet steg i den riktningen vore fordran pä obliga- 

 torisk torrläggning efter afverkning ä försumpade marker. Önskvärdheten af 

 dessa markers förbättrande är odisputabel, men så länge man tänker sig en 

 dimensionslag gällande, sä är det undervisning och understöd frän skogsvärds- 

 afgifter, som blifva medlen att förhjälpa oss till målet. Innan jag lämnar 

 Grenanders uttalanden om kommittéförslaget i denna punkt, kan jag ej un- 

 derlåta att framhålla, huru som hans bild n:o 5 från Aktiebolagets Robertfors 

 skog Edfastmark är en smula tendentiöst vald. Den kan ingalunda sägas 

 vara en typisk bild af försumpade marker, men gör sig bra som illustrations- 

 materiel, dä man vill ge relief åt ett sådant uttalande, som Grenander gjort 

 om kommittéförslagets § 16: att kommittén »vill tillstädja rof huggning» ä för- 

 sumpade marker. 



Uti den andra af sina båda uppsatser har Grenander frän en annan 

 synpunkt sysselsatt sig med de försumpade markerna. För att kommitténs 

 förslag om behandling af dessa marker å skogar under utsyningstvång skulle 

 kunna genomföras, föreskrifves i förslaget till utsyningslag, § 2, att de skola 

 vid upprättandet af afverkningsplan särskildt afskiljas, och i § 3 af samma 

 förslag medgifves skogsägare rätt att genom egen försorg låta sakkunnig per- 

 son upprätta afverkningsplan. Grenander förmenar nu, att denna rätt skall 

 kunna medföra frestelse för sådana enskildt tillkallade förrättningsmän att göra 

 afskiljandet på ett sätt, som icke motsvarar de faktiska förhållandena. Jag 

 förmodar, att han härmed afser, att vederbörande skulle göra arealen för- 

 sumpade marker större, än den i verkligheten är, för att såmedelst förskaffa 

 skogsägaren större afverkning. Huruvida man har rätt att hysa och uttala 

 en dylik misstanke gent emot enskildt arbetande skogsmän kan väl med fog 

 ifrågasättas. Hittills har det medgifvits, att sådana fått uppgöra planer för 

 skogar under inskränkt dispositionsrätt, men jag har mig ej bekant, att de 

 under de c:a 15 är, som detta tillåtits, kunnat beslås med att deras i pla- 

 nerna lämnade uppgifter ej varit öfverensstämmande med verkligheten. Väl 

 har Domänstyrelsen i fråga om sättet för beräkningen af afverkningens storlek 

 ofta hyst en annan uppfattning än förrättningsmannen. Men detta är något 

 helt annat, och det är i öfrigt mer än omtvistadt, om den så att säga offi- 

 ciella metoden för bestämmande af afverkningen är den rätta. Kommittén 

 har emellertid äfven föreslagit, att planerna skulle granskas pä marken af 

 skogsinspektör. Detta anser Grenander vara af mindre betydelse, då denna 

 tjänsteman har sexton andra åligganden att fullgöra. Med en slik argumen- 

 tering kan man emellertid ej afvisa förslaget. Det borde för det ändamålet 

 hafva gjorts en uppgruppering af skogsinspektörens göromäl och därefter en 

 undersökning, om ej de arbeten, som kunna komma i konkurrens om hans 

 tid med de nu ifrågavarande, kunde tänkas utförda i sammanhang med dessa 



