GENMALE. I 57 



granskningar. Jag kan dock ej upptaga tidskriftens utrymme med ett så de- 

 tuljeradt bemötande af Grenanders kritik, men jag vill påpeka, att, om för 

 något fall skogsinspektörens öfriga arbeten ej skulle medgifva honom att själf 

 utföra granskningen på marken, han torde kunna få förordnande utfärdadt 

 för en därtill lämplig skogsingenjör att behandla ärendet. Oaktadt efter stadge- 

 förslagets antagande skogsinspektörens granskning torde komma att i alldeles 

 särskild grad afse sättet för de försumpade markernas aiskiljande, så skulle 

 man dock kunna tänka sig, att en oriktighet härutinnan undginge vederbö- 

 rande. Härmed vore dock ingalunda gifvet, att skogsägaren vunnit den af 

 Grenander supponerade afsikten att tillskansa sig större afverkning, ty vid 

 stämplingen, som verkställes af statens skogsingenjör, skulle denna ju gifvetvis 

 finna, att det oriktigt åtskilda beståndet ej utgjordes af försumpad mark, och 

 i följd häraf vägra att stämpla så, som om detta vore förhållandet. Skogs- 

 ägaren hade då kommit i den ställningen, att beståndets virkesmassa icke 

 blifvit intagen i någon afverkningsberäkning, hvarken i den för de försumpade 

 markerna eller i den för de produktiva, en något mager, men fullkomligt 

 följdriktig vinst af hans försök att få den försumpade markens areal större, 

 än den verkligen är. I öfrigt vill jag i denna sak tillägga, att, om kommit- 

 téns förslag till tillvägagångssätt vid uppgörande af ifrågavarande planer bi- 

 falles, och detta arbete sålunda, äfven då det utföres genom statens tjänste- 

 män, kommer att grunda sig på en mera ingående undersökning af skogs- 

 beståndet, än nu vanligen är fallet, de större skogsägarna helt visst med 

 glädje komma att se sig icke behöfva göra de utgifter för detta ändamål, 

 hvilka omständigheterna nu mången gång tvungit dem till. 



Till de delar af kommitténs förslag, som röra åstadkommande af föryngrings- 

 arbeten, önskar Grenander slutligen ett tillägg med förpliktelse för skogs- 

 ägaren att å trakthyggen med dugliga fröträd verkställa sådana arbeten, som 

 underlätta föryngringen. Man kan väl emellertid ifrågasätta lämpligheten af 

 ett sådant stadgande uti nu omhandlade lagar. Detsamma kan knappast sä- 

 gas vara af beskaffenhet att undanröja en olägenhet eller tillfredsställa ett 

 kraf, som äro särskildt framträdande i eller egendomliga för öfre Norrland. 

 Att sådana arbeten äro gagneliga och böra utföras är ju utom allt tvifvel, 

 och man måste väl äfven ha anledning antaga, att detta med en mera allmän 

 och planmässig undervisning skall blifva utaf skogsägarna icke blott erkändt 

 utan äfven af dem omsättas uti handling. Detta undervisningsarbete, som 

 det närmast åligger skogsingenjörerna att utföra, är ej på ett tillfredsställande 

 sätt handlagdt, om vederbörande inskränka sig till att, såsom Grenander 

 skrifver, anteckna en skogsvårdsätgärd i utsyningsprotokollet. Kommittén har 

 nog förutsatt ett större intresse hos skogsingenjörerna, och att detta skulle 

 taga sig uttryck äfven i muntligt lämnade anvisningar, som vederbörande icke 

 förtröttades att lämna, äfven om de många gånger måste upprepas. Att 

 döma af Grenanders fotografier har det ju också lyckats honom att öfvertyga 

 skogsägare om nyttan af de nu afsedda arbetena, ehuru undervisningen hit- 

 tills ej kunnat få den omfattning och planmässighet, som möjliggöres genom 

 ett antagande af kommitténs förslag. 



Grenander behandlar slutligen frågan om skogsvårdsafgifter. Stödjande 

 sig på reservanternas kritik af kommittéförslaget anser han, att detta senare 

 ej har några utsikter att blifva antaget. Härom kan ju vara vanskligt att 

 profetera, men det borde åtminstone ej vara på de af reservanterna anförda 



