1 86 I. TÖRNEBLADH. 



Sedan i anledning häraf Kungl. Maj:t anbefallt länsstyrelserna att 

 införskaffa de äskade upplysningarna, har Stockholms länsstyrelse i 

 cirkulär till taxeringsnämndernas ordförande anmodat dem att dels beträf- 

 fande jordbruksfastigheter, till hvilka skogsmark hör, i taxeringslängdernas 

 anmärkningskolumn införa de värden, som ansetts belöpa å skogsmarken 

 och å skogen, hvartdera värdet i sin för ändamålet tillinierade kolumn, 

 dels före den i juli 19 13 insända den äskade berättelsen om tillämpade 

 grunder vid värdesättningen af skog och skogsmark. Ofriga länsstyrel- 

 ser torde hafva vidtagit enahanda eller annan därmed likartad åtgärd 

 till ändamålets vinnande. 



Såsom ofvan synes, hör det till taxeringsnämndernas ordförandes 

 åligganden att äfven angifva de grunder, hvilka vid värdesättningen å 

 skog och skogsmark tillämpats. Det är emellertid ett ganska svårlöst 

 problem att finna en tillförlitlig grund för värdesättning af växande skog, 

 så vidt ej värdering af sakkunniga ägt rum, och detta torde endast un- 

 dantagsvis vara händelsen. Taxeringsnämnderna kunna ej därom för- 

 anstalta af lätt begripliga skäl, och fastigheternas ägare kunna ej vara 

 villiga att på sin bekostnad låta verkställa värdering för skogens beskatt- 

 ning. Arealuppgift å skogsmarken torde i allmänhet finnas att tillgå, 

 men värdet å marken torde vara svårare att utröna och, om det sättes 

 lika å all skogsmark inom taxeringsomrädet torde rätta värdet blifva 

 föga tillförlitligt, då markens lämplighet för återväxt och dess använd- 

 barhet till odling äro väsentligt inverkande faktorer. Att fullständig 

 kännedom om dessa omständigheter för alla eller de flesta fastigheterna 

 kan finnas, torde mera sällan inträffa. En annan omständighet att taga 

 i öfvervägande i afseende å skogsmarken är afräkning för impedimenter; 

 om dessa skulle beräknas till viss procent å all skogsmark inom områ- 

 det, så blefve det visserligen ej fullt rättvist, men annan metod torde ej 

 kunna tillämpas, där ej speciell kännedom erhålles i ämnet. Impedi- 

 menternas afräkning i större eller mindre mån är ej heller af någon be- 

 tydenhet i det hela. 



Svårare är värdesättningen å den växande skogen. Innan 1907 

 års bevillningsförordning blef gällande, var det tvifvelaktigt, huruvida 

 den växande skogens värde skulle ingå i fastighetens taxeringsvärde 

 eller ej, ty instruktionen för taxeringsmyndigheterna innehöll den tiden 

 angående fastighetsvärdets åsättande ej annat om skogen, än att å jord- 

 bruksfastighet skulle värdet bestämmas med ledning af, bland annat, 

 arealen i skogs- och betesmark. 



I nu gällande bevillningsförordning stadgas i de särskilda anvis- 

 ningarna till ledning \\d taxeringen angående uppskattning af fast egen- 

 doms värde att värdet skall bestämmas, bland annat, med ledning af 



