SKOGSVÄRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT, ALLMÄNNA DELEN. 1913. H. 6. 



Jägmästare N. G. Ringstrands genmäle till T. Gre- 

 nander med anledning af norrländska 

 skogsvårdskommitténs betänkande. 



Svar af Tei.l Grenander. 



Hr Ringstrands anförande återfinnes i tidskriftens 4:de häfte för i är. 



lag förbigår för en stund, hvad som rymmes å första sidan af det- 

 samma, och beder få fästa uppmärksamheten hos den läsare, som ej redan 

 tröttnat vid meningsutbytet i föreHggande fråga, på R:S upplysning, att kom- 

 mittén under sitt arbete sökte »åstadkomma en utredning, huruvida rätten till 

 fri afyttring inom orten af itndermäligt virke vållade sköfling. Den riktade 

 i sådant syfte följande förfrågan till hushållningssällskap, kommuner, hem- 

 mansägare och skogsstatstjänstemän: Förekommer i anledning af rätten till fri 

 afyttring inom orten af undermåligt virke till ved, hustimmer, kol o. d., att 

 växtlig ungskog i större mängd afverkasr Kan skogssköfling anses hafva 

 härigenom ägt rum, och hafva därvid kalhyggen uppkommit å större ytor?» 

 »Svaren härpå», säger R. »äro hvarandra sä motsägande, att något generellt 

 omdöme i frågan ej gärna kan uttalas. » 



Inför denna upplysning kan jag icke underlåta att hemställa, huruvida 

 det icke vid sådant föiiiållande varit lämpligt, att kommittén under sina resor med 

 egna ögon skaffat sig en själ/ständig uppfattning i saken. Dä hade kommittén 

 helt visst fått fast underlag att vidtaga åtgärder till förebyggande äfren af 

 annan sköfling af omogen skog än rofhuggningi. 



Ringstrand »måstes uttala, att jag målar väl mycket i svart, dä jag 

 skildrar de menliga följder för skogshushållningen, som dimensionslagen redan 

 haft, och som det ena eller andra stadgandet kan komma att få. Härtill får 

 jag svara, att jag ätergifvit skuggor och dagrar utan färgläggning, sådana jag 

 efter lo-ärig^ resor i Öfre Norrland funnit dem. När Ringstrand med ett 

 par exempel vill belysa sitt uttalande, är det ju odisputabelt taktiskt klokt 

 att välja just dem han valt, om man vill insöfva sig själf och andra i den 

 föreställningen, att den nuvarande situationen icke är sä betänklig. Sköflin- 

 gen genom afverkning af sleepers, slanor och stolpar kan ju nämligen a priori 

 med hänsyn till behofvet inom länet antagas vara relativt obetydlig i jäm- 

 förelse med sköflingen vid huggning af hustimmer och ved. — Jag skall 

 icke tvista med R., huruvida ett träd, som är tjänligt till sleeper, alltid (så- 



' Ringstrand säger sig å sid. 154 icke första skillnaden mellan begreppen rofliugg- 

 ning och sköfling. Denna, som jag trodde vara allmiint bekant efter införande af 1903 års 

 lag om vården af enskildes skogar samt lillsättanilft af skogslagsstifhiingskomnuttcn, ligger 

 ju i dessa begrepps olika stora omfång. Man kan ju sköfla (hugga omogen skog) utan att 

 rclhugga (äfventyra återväxten). 



