232 TELL GRENANDER. 



Nederst på sida 153 säger Ringstrand att jag anser som en orättvisa' 

 gentemot kustlandets befolkning, kommitténs förslag, att upptagande af skogs- 

 värdsafgifter bör föranleda utsyningsafgifternas bortfallande i lappmarken, 

 under det att de däremot bibehållas i kustlandet. Så öh'ergår R. i en längre 

 rättslig utredning, — Om vi nu skulle, som R. förordar, i annat samman- 

 hangä, ge efter en smula på de stränga principerna och anlägga en annan 

 — af R. å sida 158 förordad synpunkt: likformighetens? Denna ligger 

 också närmare till hands och är utan tvifvel mera begriplig för menige man 

 bland skogsägarna. 



Sedan kommer i Rtngstrands genmäle en liten del, angående hvilken jag 

 kan göra ett medgifvande, att R. har rätt: början af andra stycket å sida 

 154. Orden »utan att» i citatet, böra utbytas mot »och». Ett sådant utbyte 

 kan emellertid ske, utan att min kritik i någon män förringass. 



Att — såsom R. gör — tro orsaken till att utförda sådder i allmänhet 

 hitintills visat mindre tillfredsställande resultat ligga hufvudsakligen i befolk- 

 ningens ovana vid kulturarbeten, är att hysa en åsikt, som torde vara ytterst 

 sällsynt inom norrländska skogsmannakretsar. Däremot är det mera allmänt 

 bekant, att klimatologiska förhållanden (bristande nederbörd^) göra resultatet 

 af kulturarbetena i Öfre Norrland vanskligt, hvilket man finner särskildt vid en 

 jämförelse med motsvarande förhållanden i Västernorrlands län, Jämtland och 

 öfriga Norrland. 



.Skulle man önska ett svar med bästa vitsord pä den omdebatterade frå- 

 gan, huruvida skogskulturproblemet är löst för Öfre Norrlands vidkommande, 

 bör detta kunna erhållas frän Statens Skogsförsöksanstalt. 



Sedermera kommer Ringstrand till frågan om åtgärder å försumpad 

 skogsmark. Först afhandlas lappmarksförhållanden. Därvid invänder R., att, 

 om skogsmark är försumpad genom ytvatten frän myrar, torrläggas de lätt 

 genom myrens afdikning. Häri har min ärade motståndare otvifvelaktigt 

 rätt. Men han förglömmer de skogsmarker, som icke äro / andra hand för- 



' Man behagade jämföra med mitt yttrande (se sid. 431 arg. 1912, denna tidskrift) 

 och observera den retusch, Ringstrand med lätt hand underkastat detsamma. Att re- 

 tuschen gjort yttrandet mera positivt har gifvetvis undgått K. 



' Se sida 158 i genmälet. 



^ Xär jag i en not till en af uppsatserna ifrågasätter, huru skogsvårdsstyrelserna 

 skulle kunna hålla den önskvärda uppsikten, när dessa ej som motsvarande myndigheter 

 söderut skulle hafva tillsyningsmän till sitt förfogande, påstår Rikgstrand, att jag därmed 

 visat, att jag ej tagit kännedom om de åligganden, som enligt kommitténs förslag böra till- 

 komma skogsingenjörer och tillsyningsmän. — - Redan ett jiar dagar sedan kommittébetän- 

 kandet blef tillgängligt, stod det dock klart för mig, att tillbörlig rajiport mellan skogsingen- 

 jörerna och tillsyningsmännen å ena sidan och skogsvårdsstyrelserna ä den andra skulle 

 uppstå endast för det fall, att den förra personalens förman insattes i skogsvårdsstyrelsen. 

 (Man behagade jämföra, hvad kommitténs ärade ordf. yttrade å skogsmötet 1 okt. 19 12, .se 

 haft I årg. 1913, denna tidskrift.) Kommittén har ju förordat detta som lämpligt, men ej 

 velat &taga steget fullt ut» och föreslå skogsinspektören såsom alltid själfskrifven. För att 

 den förvaltande och bevakande personalens ställning till skogsvårdsstyrelsen skall blifva klar 

 äfven i de fall skogsinspektören ej insattes i styrelsen fordras mera, än hvad kommit- 

 tén gifvit. 



■* Genom undersökningar af jägm. A. Holmgren, publicerade i Årsskrift från För- 

 eningen för .Skogsvård i Xorrland arg. 191 1, är det visadt. att nederbördens mängd under 

 såddmånaderna är 7,3 mm. större i Mellersta och Nedre Xorrland än i Sydsverige, att ne- 

 derbördens mängd i Öfre Norrland däremot är 5,7 mm. mindre än i Sydsverige, att sålunda 

 nederbördsförhållandena under såddmånaderna i (jfre Norrland äro ogynnsammare än i 

 öfriga Norrland, 



