234 TELL GRENANDER. 



R. synes ej tro, att kommittémajoritetens förslag i denna fråga kom- 

 mer att falla. Min tro är, att det kommer att göras så, i den form det nu 

 föreligger, på grund af reservanternas skäl : skogsvårdande trävarubolag kom- 

 ma att få åtnjuta lejonparten af anslagen. Jag har i min hand siffror, som 

 visa, hvilka oerhörda summor sådana skogsägare nedlagt och nedlägga i skogs- 

 vårdsarbeten. Dessa siffror har jag emellertid utverkat för att vid behof 

 kunna bevisa mitt i kritiken gjorda påstående, att vissa trävarubolag sköta 

 sina skogar, och jag anser mig förhindrad använda dem för annat ändamål. 



Att emellertid skogsvårdarna, kräfda på skogsvårdsafgifter, skulle söka 

 att för alla arbeten, de komma att vidtaga, erhålla största möjliga anslag, torde 

 vara högst sannolikt. Och den utvägen, att låta skogsvårdsstyrelserna reg- 

 lera anslagen hvar och en efter sitt tycke, är gifvetvis icke väl iunnen. 



Lyckligast vore nog därför, att i en eventuell förordning om skogsvårds- 

 afgifter föreskrifva uppläggandet af särskilda konti för de afgifter, som skola 

 erläggas af trävarubolag och andra (enskilda) ägare af större skogsvidder samt 

 låta dessa i anslag till skogsvårdsarbeten erhålla ej mer, än hvad de erlagt 

 i afgifter. 



Af hvad jag anfört framgår, att jag till alla delar vidhåller min kritik. 



Då jag torde visat sannolika skäl för att kommitténs ändringsförslag i 

 dimensionslagen äro ägnade att väcka berättigad misstro och ovilja hos skogs- 

 ägarna samt att bidraga till undergräfvande af aktningen för lagarna i all- 

 mänhet, är rent bord fortfarande den rätta lösen. Den blir det ock beträf- 

 fande dimensionslagen i sin helhet, när skogslagstiftningskommittén skall söka 

 utarbeta en tillfredsställande lagform. 



Nödvändiga ändringar i kommitténs förslag till utsyningslag i lappmar- 

 ken samt inarbetande af ett för hela Öfre Norrland gällande bud om röjning 

 af alla trakthyggen och ekonomiskt bärande dränering af försumpade skogs- 

 marker, som afverkas, kunna utan tvifvel utföras, innan sagda kommitté samt 

 sydsvenska skogskommittén båda fastställt grundlinjerna för sina betänkanden. 



Mätte vi så få en för hela landet i möjligaste mån enhetlig och ge- 

 nomgående god lösning af skogsfrågan i hela dess vidd. 



Umeå den 8 maj 1913. 



