NÅGRA SYNPUNKTER RÖRANDE SKOGSHKUKETS EKONOMI. 28 1 



rande ärliga nettoinkomsten skulle uppgä till ca kr. 2,50 pr hektar, hvil- 

 ket måste synas betänkligt lågt, om man jämför det med inkomsten från 

 t. ex. 100 års omloppstid, som ger c:a 4 gånger mera eller kronor 10, |8. 

 Väljer man annan räntefot för bestämmandet af trädens mogen- 

 het och kvarstående, skulle omloppstiderna och inkomsterna te sig så- 

 lunda: 



Käntefiit (minimitillväxt %) 3 



I Imloppstid 74 



Nettoaf kastning per har af hela skogsbruket 7,00 



Att ofvanstäende i år uttryckta omloppstider rätt väl kunna anses 

 öfverensstämma med de fordrade minimiprocenterna för löpande värde- 

 tillväxten framgår äfven af andra undersökningar, t. ex. de profytor, 

 som vid föreningens exkursioner visats. Afven om den invändningen 

 göres, att för afverkningsälderns höjande, till att börja med endast de 

 gröfsta träden böra ur skogen aflägsnas, men de klenare lämnas att 

 vidare utväxa — en regel, som ofta framförts i samband med räntabili- 

 tetskrafven (t. ex. af Y.. ANDERSSON 1. c), men som nog behöfver synas 

 i sömmarna — samt att den pågående dyrhetstillväxten, kan motivera 

 en lägre fordran på löpande räntabilitetsprocenten, så kvarstår dock det 

 faktum, att genomförandet af de uppställda krafven på aflägsnande af 

 hvarje träd, som ej afsätter tillväxt minst efter vanlig räntefot, skulle 

 leda till i hög grad reducerade omloppstider med betydande viinskning 

 i de frai)itida iukoiusieiiia från skogsbruket, jämfördt med h\ad våra nu 

 använda omloppstider och skogsbruksmetoder gifva. 



Samtidigt skulle sålunda betydande delar af nu befintliga virkesför- 

 råd bli förklarade mogna eller öfvermogna, emedan de öfverskridit tid- 

 punkten för den önskade minimitillväxten, hvaraf en tillfällig förhöjning 

 i afverkningen skulle uppstå under en längre eller kortare öfvergängstid 

 eller tills det »öfvermogna» lämpligen hunnit realiseras. För en normal 

 skog med loo-årig omloppstid och det utseende värt typiska skogsbruk 

 visar, skulle en »reglering» med yxan ned till 5 % tillväxtenergi betyda 

 borttagande af c:a 60 % af virkesförrådet. Efter öfvergångstidens slut 

 blefve naturligtvis skogsbruket ingalunda på länge normalt enligt den 

 åtrådda nya »räntabla» omloppstiden, emedan betydande arealer då skulle 

 ligga under föryngring d. v. s. utan afkastning, hvarför inkomsterna 

 läng tid skulle bli än mindre än nyss visats. 



Betänker man härtill faran för »nötning» och »afstybbning under 

 kapitalets förflyttande från skogsbruket till andra näringar, torde man 

 ingalunda förvåna sig öfver att Norrländska skogsvårdskommitténs majo- 

 ritet, med tanke pä konsekvenserna för skogsbruket och för hela landet. 



