252 TOR JONSON. 



Ställt sig bestämdt afvisande mot penningränteteorierna, i det skick de 

 nu framlagts af sina anhängare. 



För att emellertid fortsätta granskningen och se, huru löftet om 

 »räntabilitet i vanlig bemärkelse» kommer att infrias, sä beror ju resul- 

 tatet naturligtvis helt och hållet på det kapital, hvartill inkomsten sättes 

 i procentförhållande. Värdesättes emellertid detta kapital enligt den hos 

 oss otvifvelaktigt vanligast förekommande metoden, nämligen sä, att 

 hvarje afsättningsbart träd beräknas apteradt till timmer och andra gängse 

 sortiment, hvilka värderas efter gängse ortspris med afdrag för huggning, 

 körning, flottning m. fl. direkta afverkningskostnader, hvarefter marken 

 åsättes ett visst, lågt gångbart pris — här 30 kr. pr hektar — samt de 

 icke afverkningsbara ungskogarna under 30 års ålder ett värde af 50 

 kr. pr har i genomsnitt, hvilket sista höftade värde kan motiveras dels 

 med nedlagd kulturkostnad dels med 30-äriga beståndets till 67 kr. upp- 

 skattade saluvärde, så ter sig räntabiliteten på följande sätt, allt efter 

 högre eller lägre minimitillväxtprocent fordras hos skogens äldsta (sämsta) 

 träd eller bestånd: 



I 3 4 5 6 7 % 



Fordrad minimir.Hnta hos hvarje träd (omloppstid) , , ,£ » / , / o\ / \ /" n 



^ ^ HH ;| (^^) (-62) (54, j-^s) (44) (ar) 



Erhållen nettoafkastning pr hektar 7'°o 4.?o 2,50 0,90 — o 20 kr. 



Användt kapital 280 19S 150 122 105 kr. 



Skogsbrukets nettoräntabilitet 2,50 2,27 1,67 0,74 (förlust) o "(j 



Häraf framgår, att därest detta, speciellt bland icke skolade skogs- 

 män så godt som allenarådande sätt att bestämma kapitalets storlek, 

 användes, hvilket mycket väl kan anses ange den vanligaste synpunkten 

 på tillgångarnas värde, så uppvisar ingen omloppstid hvad vi i Sverige 

 skulle vilja kalla »räntabilitet i vanlig bemärkelse». Vare sig äldsta 

 (sämsta) beståndet växer med 3 eller 7 %, når räntabiliteten för skogs- 

 brukets på detta sätt beräknade samtliga tillgångar ej upp till fulla 3 %, 

 hvilket är en så godt som allmängiltig företeelse, dikterad af biologiska 

 tillväxtlagar och prisbildningar på olika sortiment. 



Härtill vill jag emellertid än en gång foga den reservationen, att 

 häraf ingalunda framgår att i skogsbruket skulle vara omöjligt att uppnå 

 högre räntabilitet än ofvan antydts. Ty förutom den här behandlade 

 löpande räntabiliteten, som utrönes genom att jämföra årets nettoafkast- 

 ning med de samtidigt efter gängse salupris bit för bit uppskattade 

 tillgångarna eller den s. k. »produktionsfonden», har skogsbruket en 

 afsevärdt högre total räntabilitet, hvilken yttrar sig däruti, att genoin 

 allmänt stegrade virkespris och genom den förbättring i egendomens till- 

 stånd, som en väl ordnad skogsförvaltning undan för undan måste åstad- 

 komma med därigenom uppkommande årlig förbättring i nettoinkomsten, 



