290 DISKUSSION. 



fall ett positivt markvärde. Med 5 % ränta kan jag däremot icke komma 

 fram till ett positivt markvärde, om kiilturkostnaden skall beräknas så högt 

 som 40 kr. per hektar, och detta anger enligt min uppfattning, att det på dylik 

 mark ej skulle bära sig att nedlägga 40 kr. per har pä kulturer, om man ej 

 hade att förutse någon prisstegring, utan finge man där sköta skogen genom 

 själfföryngring eller göra så billiga kulturer som möjligt. 



Det är här vi komma fram till det, som i praktiken mest skiljer oss ät. 

 Den, som likt inledaren satt till sitt mål att eftersträfva högsta möjliga netto- 

 afkastning, så långt detta låter sig göra utan afsevärdare nedsättning af skogs- 

 brukets räntabilitet, ställes allt för ofta utan möjlighet att praktiskt taga stånd- 

 punkt till frågan, om en viss åtgärd är riktig eller icke, och kommer här- 

 igenom ofta att sakna de impulser till handling, som ett direkt underord- 

 nande under aftarslifvets vanliga regler skänker. ()m vi, som i krafvet på 

 räntabilitet se en ofrånkomlig fordran, finna att skogsbruket med en viss an- 

 ordning ej bär sig, sä draga vi häraf omedelbart den slutsaten, att åtgärder 

 måste vidtagas för att få det att bära sig. Det blir ett tvång att se till hvad 

 som kan ändras och huru man skall föra saken framåt. 



Jag tror mig härmed ha antydt, att en närmare granskning af lektor 

 Jonsons material ej för till de slutsatser han däraf dragit. Hans siftVor visa 

 icke, om de behandlas med urskillning, att ett räntabelt skogsbruk är omöjligt, 

 utan att man har den största utsikt att föra det igenom. Jag tror därför 

 icke, att vi som verka för räntabilitetskrafvets erkännande, ha någon orsak att 

 känna oss atiorda ur diskussionen eller aflifvade — jag minns ej hur termen 

 löd — utan vi kunna lugnt arbeta vidare pä att i det praktiska lifvet söka 

 föra fram ett efter vanliga begrepp räntabelt skogsbruk och sålunda göra vår nä- 

 ring verkligt berättigad äfven ur ekonomisk och icke endast ur social synpunkt. 



Länsjägmästare Carbonnier: Lektor Tor Jonson förutskickar visserligen 

 att hans analys hufvudsakligen afser omloppstidens inverkan pä kapitalanhop- 

 ningen, afkastningen och räntabiliteten i skogsbruket samt utesluter ur diskus- 

 sionen nya metoder för skogens uppdragande, värd och förädling. 



Dä emellertid som resultat af undersökningen äfven framhälles, att ingen 

 omloppstid uppvisar en räntabilitet enligt hvad vi i Sverige kalla vanlig 

 räntefot, och uppgifterna sålunda kunna blifva vilseledande, torde ett förtyd- 

 ligande vara behöfligt, nämligen, att med den skötsel, som våra skogar i ut- 

 hålligt bruk hittills varit underkastade, ingen omloppstid uppvisar en ränta- 

 bilitet enligt hvad vi i Sverige kalla vanlig räntefot. Häraf framgår dä, att den 

 af lektor Tor Jonson förebragta utredningen ingalunda utgör ett bevis för att 

 räntabiliteten är omöjlig att uppnå. Helt annorlunda hade det varit, om han 

 utfört sina undersökningar pä skogar, som under tillräckligt läng tid varit un- 

 derkastade den behandling, som förkämparna för räntabelt skogsbruk måste 

 fordra. Sädana skogar finnas dock knappast. Då premisserna sålunda varit 

 oriktiga, förlora slutledningarna sitt värde som bevis för omöjligheten af att 

 i skogsbruket ernå nöjaktig räntabilitet. Undersökningen har dock sitt stora 

 värde, som hufvudsakligen ligger däruti, att därigenom just framstår, huru man 

 ej bör sköta skog, och att hjälpgallringarna äro det kraftigaste medlet att 

 höja räntabiliteten. I e.xemplet hade ju enligt uppgift endast användts läggall- 

 ring, hvilken är af ingen eller ringa betydelse och numera allmänt frångåtts 

 och ersatts af kraftigare gallringar, med relativit tidigt ingripande i öfverbeståndet. 



