NÅGRA SYNPUNKTER RÖRANDK SKOIJSHRUKETS EKONOMI. 293 



land är ett träimporterande land, som dessutom är kapitalstarkt. Uess sträf- 

 van blir att söka inom landet producera det egna behofvet, äfven om detta 

 skulle ske på bekostnad af räntabiliteten, däraf tillämpningen af högsta af- 

 kastningens teorier. För oss blir det ett helt annat förhällande, ty trä och 

 produkter af trä äro våra viktigaste exportartiklar. Det är därför vår skyl- 

 dighet att sköta våra skogar på ett sådant sätt, att produktoinskostnader ej 

 iifvcrstiger försäljningskostnaden, hvilket mycket lätt inträffar, om man end ist 

 siräfvar efter högsta afkastningen. 



Jag kan därför för närvarande instämma däruti, att skogen bör skötas 

 på ett sådant sätt, att den lämnar sin ägare, det må vara stat, bolag eller en- 

 skild person, hög absolut nettoafkastning och samtidigt nöjaktigt förräntar i 

 skogsbruket engagerade kapital. 



Vi få emellertid ej nöja oss härmed. Vi måste lära känna de faktiska 

 förhållandena, hvilket endast kan ske genom väl planlagda försök och nog- 

 granna undersökningar af de faktorer, som härvidlag spela in. 



Jägmästare Ernst Andersson : Bland de kalkylationsfel, som af skogschefen 

 Petterson påvisats i lektor Jonsons utredning af skogsbrukets räntabilitet, fäster jag 

 mig särskildt vid herr Jonsons beräkning af realisationsvärdet och det däraf föl- 

 jande felet i räntabilitens-resultatet. På grund däraf att lektor Jonson icke 

 gjort klart för sig, hvad som menas med reahsationsvärde, har han i stället 

 kommit att begagna ett bruttovärde, som med 26 ä 132 % öfverstiger det 

 värde, som skogen vid realisation kan gifva i behållning. Därigenom att 

 kapitalet upptages för högt, blifver afkastningen, beräknad i procent af kapi- 

 talet, missvisande och för låg. Af dessa tydligt felaktiga kalkyler har herr 

 Jonson sedan dragit en massa slutsatser, som han, i saknad af kännedom om 

 de gjorda kalkylationsfelen, anser allmängiltiga. Dessutom, och det är egent- 

 ligen dit jag ville komma, har han mot en bakgrund, som består af dessa fel- 

 aktiga satser, gjort en t>kritisk belysning af den förda diskussionen angående skogs- 

 brukets räntabilitet n (sid. 102 och följande). Därvid är han rätt onådig och 

 utbrister till sist (sid. 108): -nså som räntabilitetskrafvel nu senast framförts här 

 i Sverige, står det, hvad uthålligt skogsbruk beträffar, på matematiskt fullkomligt 

 ohållbar grunda. Detta pompösa uttalande är för öfrigt ställdt direkt till mig, 

 hvarför jag ber att fa bemöta detsamma. 



Då lektor Jonsson beslutat sig för att från sin kateder utslunga ett sådant 

 påstående, borde han först hafva öfvertygat sig om hvad det är han kritiserar. 

 Lämpligt hade äfven varit om han relaterat det af mig formulerade räntabilitets- 

 krafvet, då 2 år förflutit efter dess offentliggörande. För att klargöra huru 

 missriktad herr Jonsons kritik i detta fall verkligen är, återgifver jag från för- 

 eningens tidskrift 191 1, sid. 296, allm. afdelningen min formulering al ränta- 

 bilitetskrafvet: 



Den har följande lydelse: 



»öd det alltså gäller att genom uthållig af kastning åstadkomma ett resultat, 

 som ur räntabilitetssynpunkt är minst lika godt som det, snin genom skogens hastiga 

 realisation åstadkommes, måste det få anses som lämpligt, att del kapital, på hvilket 

 ränta skall betalas, är just det nettovärde, som genom en sådan hastig realisation 

 kan åstadkommas, i-ealisationsnettovärdet, hvilket motsvarar det belopp, som kan fås 

 för det nfverkade virket, minskadt med afverkningskostnad, ränta under afverknings- 

 lidcn, administration, skatter m. m. för realisationsaffären äfvensom erforderlig kultur 



