296 DISKUSSION. 



kapitaliseras till 200 kr. 



Då skogen har ett värde af 175 t> 



återstår markvärde 25 kr. 



Häraf skulle framgå att den af herr Jonson beräknade ärsafkastningen 

 af 8 kr. utgör 4 procent ränta på 200 kr. som motsvaras af 



skogens realisationsvärde 175 kr. 



markvärde 25 » 



Till denna skogsafkastning på 4 procent kommer emellertid den \ärde- 

 ökning, som det till kvantitet och kvalitet bibehållna virkeskapitalet undergår, 

 hvilken kan beräknas till i procent årligen, summa 5 procent. 



Jag hoppas, att herr Jonson nu medger det berättigade uti hela denna 

 korrigering, dels pä grund af mina är 191 1 tydligt framlagda förutsättningar, 

 dels i allmänhet på grund af den betydelse man ur spräkbrukssynpunkt måste 

 tillägga uttrycket realisationsvärde, som, dä han använder det i alldeles ny be- 

 tydelse åtminstone förtjänat en definition. Om en sådan gifvits och herr 

 Jonson således påpekat, att hans siffror icke äro tillämpliga för kritik af före- 

 gående diskussion om skogens räntabilitetsmöjligheter, skulle hans prestige som 

 opartisk forskare ovillkorligen vunnit härpå. 



Med eller utan herr Jonsons medgifvande anser jag bevisadt att den af 

 herr Jonson beräknade skogsafkastningen vid 80-årig omloppstid utgör 5 % 

 ränta på det verkliga realisationsvärdet i st. f. 2^/2 procent, som herr Jonson 

 velat göra troligt. 



Det vill alltså synas att krafvet på räntabililet, sådant det senast (d. v. s. 

 före herr Jonson uppträdande) framställts i Sverige, är fullkomligl hållbart vid 

 So-årig omloppstid, med den skogsbeskaffenhet, den skötsel och de afsättnings- 

 förhållanden, som äro rådande å Malingsbo-skogarna. Dä å dessa skogar stora 

 räntabilitetsmöjligheter finnas, som ännu icke fullständigt utnyttjas, i det att 

 reglering af slutenheten och af beståndens dimensionssammansättning antingen 

 sker endast i otillräcklig grad eller ock helt och hållet negligeras, så .synes det 

 icke alltför djärft att antaga, det en sådan räntabilitet kan uppnås äfven vid 

 90- och 1 00-årig omloppstid. 



Den meningsskiljaktighet herr Jonson gent emot mig gör gällande be- 

 träffande de indirekta kostnadernas fördelning saknar all betydelse i detta hän- 

 seende, då det rör sig om omloppstider mellan 80 och 100 är. Huru om- 

 kostnaderna skola fördelas pä olika dimensions- och åldersklasser är en alldeles 

 särskild sak, och medger jag gärna, att min. fördelning, sotn kade ett atmat 

 ändamål än herr Jonsons, är allt för generell och outvecklad för herr Jonsons 

 syfte. Men mina anmärkningar mot herr Jonsons kalkyl gälla icke hans för- 

 delningsgrunder, ehuru äfven dessa kunna diskuteras på ett mera sakligt sätt, 

 än han gjort, utan mina anmärkningar gälla, att herr Jonson icke alls pålagt 

 några som helst omkostnader pä realisationen, men däremot mycket stora sädana 

 kostnader för årsförvaltningen, hvilket gör att ärsafkastning och kapital icke 

 blifva jämförbara. Herr Jonson utför dock en detaljerad jämförelse, så som 

 om de vore jämförbara. Denna jämförelses resultat ligger i de uträknade af- 

 kastningsprocenterna, hvilka ligga till grund för alla herr Jonsons vidtom- 

 lattande slutsatser och lagar. 



Emellertid finna vi, att realisationsvärdets afkastningsprocent icke följer 

 de lagar herr Jonson uppställt. Vid riktig beräkning af realisationsvärdet är 



