NÅGRA SYNPUNKTER RÖRANDE SKOGSBRUKETS EKONOMI. 3 13 



ka uppenbart öfverärig skog och förbättra skogstillståndet. Detta är en sak, 

 som brådskar, och därigenom skulle afkastningen stiga varaktigt och större 

 inkomst u])i)stå än genom att omföra kapitalet i en annan form. Vi skola 

 emellertid någon gång lära oss att fä kännedom om storleken af statens virkes- 

 förråd och planlägga hushållningen för vinnande af högsta produktionsvärde, 

 äfven om räntabiliteten ej blir lika hög som gängse kapitalränta och vi nöd- 

 gas hålla stora virkeskapital. Men är det något så ondt i detta senare? En 

 dag kan komma, dä det kan vara värdefullt att ha dessa rika skogstillgångar 

 i Norrland, att realisera om nödtid står för dörren för nationen. Dessa na- 

 turkapital kunna också vara värdefulla säkerheter för län. Det är en oro- 

 väckande företeelse, när man i facklitteraturen ser, huru räntorna stiga äfven 

 pä statslån. Jag kan icke första annat, än att skogstillgångar bidraga att 

 gynna ett lands kredit. I hvarje fall torde dessa virkesförråd, äfven om de 

 afkasta en relativt låg ränta, vara bättre att hafva än professor Heckschers 

 rörverk, som han en gäng förordade. 



Herr ordföranden: Jag hade tänkt föreslå Föreningen att vi skulle taga 

 lunchpaus nu kl. en kvart öfver i, men jag törs icke göra det förrän diskus- 

 sionen i frågan blifvit afslutad, ty annars hinna vi icke tala om någonting 

 annat i dag än detta ämne. 



Kapten de Verdier. Först och främst vill jag göra honnör för herr 

 Jonson för det stora förarbete, som han nedlagt i sitt föredrag. 



Det är ur flera synpunkter belysande äfven genom misstagen, ty ingen- 

 ting har mer än dessa öfvertygat mig om att 5 % räntabilitet i mellan- och 

 sydsvenska skogar är uppnäelig, och att jägmästare Anderssons räntabilitets- 

 beräkningar äro tillförlitliga, praktiskt taget. 



Af misstagen räknar jag uppgiften, att vedåtgången till en läst kol af 

 klen ved är 3,5 m^. Enligt Gammalkroppa skogsskolas senaste ärsredogö- 

 relse uppgifves, att åtgången vid kolning af klen ved (6 — 7 cm.) till en läst 

 är drygt 2 m^. 



Hvad huggnings- och körningskostnaderna beträffar, äro de i praktiken 

 icke beroende endast af kubmassan utan också af apteringslängderna. Ökadt 

 antal kapningar fordrar mera arbete och korta längder draga högre körnings- 

 kostnader än länga. En 16' x 8" och en 19' x 7" ha samma kubmassa; det 

 är svårt första, hvarför 7" skulle vara dyrare att hugga och köra. Den enda 

 af de angifna »allmänna omkostnaderna», som jag obetingadt kan godkänna, 

 är kulturkostnaden. 



Herr Jonsons sätt att t. ex. fördela skatterna lika pr hektar oberoende 

 af skogens ålder är synnerligen missvisande. Skatteförordningen af 1910 är 

 byggd pä progressiv skatt vid stigande inkomst. Dä den 40-åriga skogen 

 enligt herr Jonson lämnar förlust ( — 1,38 pr har tab. VI.), borde den vara 

 skattefri och skatterna istället påföras efter den stigande åldern och nettobe- 

 hållningen. Skogsaccisen, som utgår med högst 2 % af årsafverkningens 

 rotvärde, skulle af liknande skäl drabba 40-äriga skogen minst och den äldre 

 skogen i stigande tempo. Med kommunalskatterna, som utgå efter taxerings- 

 värdet, är det liknande förhällande, dä den 40-åriga skogen har lägre värde 

 än den 120-åriga. 



Hvad fasta skogsarbetare och hästtorpare beträffar ma ihågkommas, att 



