326 DISKUSSION. 



rationell afverkningsmetod synes det sålunda, som om de båda teorierna skola 

 komma att gifva till resultat ungefär enahanda omloppstid. | 



Motivet till hela min under senare tiden förda diskussion i skogsfrägan ' 

 har varit på egen erfarenhet grundad visshet om att den nya s. k. 5-procents- 1 

 teorin leder till våra skogars sköfling. Ej skall man tro, att jag bekämpar i 

 den läran bara för att få en lång omloppstid till stånd. Jag skall tvärtom ; 

 gärna gå med på produktion af enbart julgranar, om det kan bevisas, att vi 

 därmed kunna åstadkomma största inkomsten af marken. 



I Svenska Dagbladet för i dag förordas en omloppstid af 40 år. Detta 

 bevisar dock endast stor okunnighet i ämnet. En 40-årig omloppstid kan i 

 det ordnade skogsbruket ej bära omkostnaderna utan måste i de flesta fall gå 

 utan vinst, ja med förlust beträffande stora delar af värt land. 



Tabell 4 visar vidare den s. k. värdetillväxtprocenten i beståndet. Vid 

 50 år är den 6,4 % och vid 60 år 4,4 % . Enligt 5-procentsteorien bör alltså 

 ifrågavarande skog afverkas vid 57 års ålder, då endast cirka i % af kast- 

 ning erhålles på engagerade kapitalet och en absolut afkastning af 1,40 kr. 

 per hektar. Fordrar däremot 5-procentsteorien, såsom skett, 5 % pä enga- 

 geradt kapital, så kommer ingen omloppstid att fylla anspråken, utan skogen 

 måste sköflas, tills intet huggbart mera återstår. 



Nu är det gifvet, att dessa kapitalvärden, som jägmästare Jonson framlagt 

 och fått kritiserade, väl kunna göras till föremål för diskussion, ty att exakt be- 

 stämma en skogs realisationsvärde är ingen lätt sak. I mitt arbete ingår 

 emellertid att värdera egendomar, och jag torde icke kunna frånräknas en viss 

 erfarenhet i saken. Jag vill då säga, att de af såväl Jonson som mig nu 

 framlagda värdena visserligen kunna jämkas på och kritiseras i smådetaljer, 

 men på samma gång påstår jag, att slutresultatet härigenom kan förryckas 

 med på sin höjd en half procent, och att procentuella afkastningen sällan 

 kommer att ställa sig öfver 3 %, kanske någon gång uppgå till i^j^ %. Min 

 egen erfarenhet ifrån den stora praktiken säger mig således, att 3 % kunna 

 erhållas i skogsbruket, men aldrig någonsin 4 \ eller däröfver, på en skogs 

 realisations\ärde. 



Då jag här ser så mänga jordbrukare framför mig, så kan det passa att 

 taga ett e.xempel från jordbruket för att belysa den s. k. femprocentsteorins 

 verkningar. Vi tänka oss ett landtbruk på 100,000 kronor, som af kastar 

 3,000 kronor. Så kommer en landtbruksingenjör med »moderna» vyer ut och 

 tittar pä åkern i juli månnd, då hafren ännu växer som bäst, och gör en 

 undersökning på några hafrestrån om deras räntabilitet samt säger: »Den här 

 hafren växer icke med 5 procent. Den måste afverkas.» »Nej», svarar 

 ägaren, »det gör jag icke. ty om jag låter den stå att växa till i september, 

 så får jag största afkastningen, nämligen 3 % på 100,000 kronors kapital 

 af egendom och inventarier, men om jag skulle omlägga min hushållning och 

 genom försäljning af kobesättningen m. m. sänka kapitalvärdet till exempelvis 

 80,000 kronor och skörda hafren grön i juli, sä får jag endast 2 % på mitt 

 kapital, d. v. s. en årlig inkomst af endast 1,600 kronor, således knappt mer 

 än hälften mot förut.» Härtill svarar då rådgifvaren: »Det gör ingenting om 

 ni får minskad inkomst, blott att ni ej har något som står och växer och 

 som ej afkastar 5 % , ty landtbruket måste skötas räntabelt och med det eko- 

 nomiska lifvets fordringar för ögonen.» 



Det är liknande resonemang, som här under senaste tiden förts i skogs- 



