328 DISKUSSION. 



Lektor Jonsons behandling af siffermaterialet finner jag sålunda vid 

 fråga om räntabilitet eller icke i skogsbruket vara ensidigt teoretiskt. I sitt 

 resonemang i detta stycke bemöter lektor Jonson mera Pressler än de sven- 

 ska räntabilisterna. 



Huru de allmänna omkostnaderna skola fördelas på olika delar af års- 

 afverkningen, kan ju tyckas till en del vara en smaksak. I denna fråga 

 hafva emellertid mina tankar fått samma riktning som jägmästare Eneroths. 

 I hvarje fall måste det vara rättare att förfara med dessa kostnader så, som 

 han ifrågasatt, än som jägmästare Andersson tidigare förordat. Skillnaden 

 mellan olika grofva virkesdimensioners nettovärden på rot blir genom det 

 förstnämnda förfaringssättet större än genom det senare, och ju större denna 

 värdeskillnad är, desto högre blir den del af värdetillväxten, som vi benämna 

 kvalitétillväxt. De allmänna omkostnaderna bli därför, i stället för ett hinder 

 för den räntabilitet vi eftersträfva, ett medel att befrämja densamma. 



För att förebygga missuppfattning af hvad lektor Jonson och öfverjäg- 

 mästare Wallmo yttrat, vill jag ytterligare understryka, att de, när de an- 

 gifva afverkningsåldern för ett räntabelt skogsbruk till 50 — 55 år, icke räk- 

 nat med sådana gallringar, som höja skogens räntekraft, och att de ej hel- 

 ler beaktat skogens dyrhetstillväxt. Att dyrhetstillväxtens storlek icke kan 

 fixeras på förhand utgör ju intet hinder för att beakta denna tillväxt. En- 

 dast den, som är tvingad att sälja virke i oförminskad omfattning äfven un- 

 der utpräglad lågkonjunktur, torde vara berättigad att i detta sammanhang 

 bortse frän dyrhetstillväxten. 



Öfverjägmästare Wallmos yttrande gladde mig till en del, därför att det 

 var första gången jag hört honom räkna med ränta på ränta. När han de- 

 monstrerade en af sina grafiska tabeller, framlade han ju gallringsafkastnin- 

 gens storlek, beräknad med ränta på ränta till en slutafverkningsälder. Men 

 om vi nu skola räkna med ränta på ränta på en del af afverkningsvärdet, 

 hvårför ej då räkna ränta pä ränta vid skogsvärdeberäkningen i dess helhet? 



Det har sagts, att försök att tillämpa räntabilitet i skogsbruket skulle för- 

 orsaka sköfling af skogskapitalet. Erfarenheten lär emellertid, att det är 

 egendomarna med stora virkesförräd, som i främsta rummet draga skogsspe- 

 kulanterna till sig. 



Kapten de Verdier: Den där inbjudan till affär frän hr Wallmos sida 

 kan jag icke acceptera, men vi kunna ju diskutera saken för att erfara, 

 om icke realisationsvärdet efter hr Wallmos beräkningar kan bli en ordentlig 

 köpeskilling. Dä jag läste hr Wallmos artikel i Svenska Dagbladet i dag, 

 fann jag af den, att han varit i Norge och möjligen påverkats att nedsätta 

 sina fordringar pä omloppstiden frän 140 år, — den ståndpunkten innehade 

 han år 1907 — till nu iio år. Dessutom har han i Norge fått erfara 

 sanningen af det gamla ordspråket, att ingen är profet i sitt eget land. 



Lektor Tor Jonson: Jägmästare Nilsson tycktes nyss ha uppfattat mitt 

 inledningsföredrag,, som om jag förordade de Presslerska teorierna med ränta 

 pä ränta å kulturkostnader m. m. Något dylikt har jag dock ej yrkat på, 

 ty i praktiken anser jag dem många gånger leda till för svenska törhållan- 

 den rena absurditeter. Däremot har jag ansett dem vara en teoretiskt be- 

 tydligt bättre genomförd tankebyggnad än de senare lancerade, härifrän afse- 

 värdt skiljaktiga s. k. penningeränteprinciperna. 



