34° ALFR. WIGELIUS. 



att som ledning äga några af Riksdagen eller annorledes gifna riktlinjer 

 vid sin sträfvan att åstadkomma en ny och tidsenlig organisation varit 

 hänvisade till ett i stort sedt själfständigt nyskapande. 



Allom bekant är hurusom den svenska centralförvaltningen för när- 

 varande är fördelad mellan å ena sidan de åtta statsdepartetiioiten, 

 hvilka hafva att bereda och expediera regeringsärendena, med andra ord 

 de ärenden, som skola föredragas inför Konungen i statsrådet, och å 

 andra sidan de centrala verken, hvilkas främsta uppgift är, att hvart 

 inom sitt område själfständigt handlägga förvaltningsärenden, s. k. styrelse- 

 ärenden. 



Mellan departementen och de centrala verken äger en växelverkan 

 rum på sådant sätt, att verken till departementen afgifva underdåniga 

 utlåtanden i regeringsärenden, som till dem för sådant ändamål remit- 

 teras, samt bringa till utförande Konungens dem meddelade beslut, på 

 samma gång de i allmänhet hafva att själfmant göra underdåniga fram- 

 ställningar i ärenden, som angå deras verksamhetsområden samt att af- 

 lämna årliga berättelser och vissa andra uppgifter rörande den af dem 

 utöfvade förvaltningen. I förhållande till departementscheferna intaga 

 de centrala verken en i stort sedt fristående ställning, departements- 

 cheferna äga, förutom befogenhet att infordra utlåtanden, endast rätt att 

 till verken meddela föreskrifter och erinringar om xerkställighet af 

 Konungens beslut samt att bevista sessionerna hos underlydande ämbets- 

 verk, dock utan rätt att deltaga i besluten. 



Departementscheferna sakna sålunda i allmänhet rätt att på egen 

 hand afgöra förvaltningsärenden, under det att en sådan befogenhet till- 

 kommer de centrala verken, en för de svenska förvaltningsförhällandena 

 utmärkande lycklig egendomlighet. 



Den af departementalkommitterade verkställda granskningen af stats- 

 departementens nuvarande organisation och arbetssätt har gifvit anledning 

 till följande anmärkningar: 



1. Erforderlig fackkunskap vid regeringsärendenas behandling i stats- 

 departementen och särskildt vid deras föredragning i statsrådsberedningen 

 förefinnes i allmänhet icke. 



2. Dubbelarbete i afseende å regeringsärendenas handläggning äger 

 rum genom dessas behandling både i statsdepartement och i centrala 

 verk, hvilket dubbelarbete, frånsedt ökade för\altningskostnader, vållar 

 omgång och tidsutdräkt vid dessa ärendens beredning och afgörande. 



3. De centrala verken intaga i förhållande till departementscheferna 

 en så fristående ställning, att en enhetlig och planmässig ledning af 

 statsförvaltningen därigenom försväras. 



4. Samarbete mellan flera xerk och myndigheter, som haf\a att taga 



