DEPARTEMENTALKOMMITTERADE O. ADMINISTUATIONEN FÖR SKOGSVASENDET. 347 



domar ombesörjes närmast af de särskilda arrendatorerna, hvilkas själf- 

 verksamhet därvid icke kan bindas inom alltför snäfva gränser. F"ör- 

 valtningen af statsskogarna har ock allt mer erhållit karaktären af en 

 för statens räkning drifven rörelse af betydande omfattning, för h\ars 

 rätta handhafvande hos styrelsen kräfvas icke blott skogsteknisk insikt 

 och erfarenhet, utan äfven och i icke mindre män en verkligt affärs- 

 mässig ledning. Visserligen gäller det äfven med afseende ä jordbruks- 

 egendomarna att tillse, att det kapital, som egendomarna representera, 

 blir behörigen utnyttjadt, samt att egendomarna ej blott upplåtas under 

 för staten betryggande former utan äfven väl värdas, så att deras af- 

 kastningsförmåga höjes. Men förutom det, att härför fordras helt andra 

 insikter än för statsskogarnas förvaltning — närmast af jordbruksteknisk 

 och juridisk art — finnes på grund däraf, att den omedelbara skötseln 

 af dessa egendomar genom det brukliga arrendesystemet är undandragen 

 styrelsen, här ringa utrymme för en strängt aftärmässig drift. De båda 

 förvaltningsgrenarna förutsätta sålunda, har det synts kommitterade, en i 

 väsentliga delar olika beskaffad verksamhet icke blott pä grund af de 

 skilda förvaltningsföremålen utan äfven med hänsyn till själfva naturen 

 af göromålen. 



I och för sig skulle \isserligen enligt kommitterades förmenande 

 den nu anmärkta skiljaktigheten i uppgifter och verksamhetssätt icke 

 nödvändigtvis utgöra hinder för de bägge ifrågavarande ärendesgruppernas 

 behandling i samma ämbetsverk, därest icke äfven andra vägande skäl 

 talade däremot. 



Såsom af det förut sagda framgår, måste hushållningen med statens 

 skogar anses såsom en statsangelägenhet af framstående vikt. Staten 

 äger i sina skogar en produktiv kapitaltillgång, hvars tillgodogörande 

 numera, sedan man allt mer börjat inse angelägenheten, såväl ur 

 nationalekonomisk som statsfinansiell synpunk, däraf, att den staten till- 

 höriga egendomen behörigen tilKaratages och rationellt utnyttjas, blifvit 

 föremål för ett lifligt intressse från statens sida. Ett uttryck härför är 

 de alltjämt ökade anslagen för åstadkommande af en god omvårdnad af 

 kronoskogarna. Äfven det i stor skala pågående förvärfvet af mark för 

 bildande eller tillökning af kronoparker visar oförtydbart, att statsmakterna 

 allt mer ägna sin uppmärksamhet åt denna angelägenhet. 



Det lider enligt kommitterades uppfattning intet tvifvel, att för åstad- 

 kommande af en god vård och för ett framgångsrikt handhafvande i 

 öfrigt af statens skogar numera med nödvändighet kräf\es, att chefen 

 för det ämbetsverk, åt hvilket denna förvaltning är anförtrodd, helt kan 

 ägna sin tid och sitt intresse däråt. Hos chefen ligger nämligen ytterst 

 ansvaret för att enhetlighet och planmässighet i hushållningen med 



