356 ALFR. WIGELIUS. 



tillskapad organisation, ur rent administrativ synpunkt är tilltalande. 

 Emellertid synes mig detta förslag i allt för hög grad verka undan- 

 skjutande på andra lika berättigade intressen. 



Utan att på något vis vilja underkänna de enskilda skogsägarnas 

 rättmätiga kraf på att staten fullt oklanderligt och till sin myndlings 

 bästa fullgör de genom sitt förmynderskapstagande öfver deras skogar 

 åtagna skyldigheter — hvilket ju redan uppehållandet af statens auk- 

 toritet tvingar till — vill jag nämligen påstå, att berörda enskilda skogars 

 intressen låta sig på ett fullt tillfredsställande sätt tillvaratagas utan att 

 behöfva ske på bekostnad af statsskogsförvaltningens utveckling inom 

 ifrågavarande delar af landet. 



Statsskogarna komma helt visst, i händelse skogskommitténs förslag 

 vunne förverkligande att få trösta sig med hugnesamma löften lagda i 

 skötet på en oviss framtid. 



Nu skapas emellertid genom departementalreformen såsom sådan i 

 förening med kommitterades reformförslag i förevarande afseende inom 

 ramen af centraladministrationen för skogsväsendet i det hela samma 

 förutsättningar för en framgångsrik omvårdnad af den enskilda skogs- 

 vården, som skogskommittén afsett att vinna med sitt skogskontor. 



På denna punkt synes mig sålunda skälen för en utbrytning af 

 angelägenheterna rörande ifrågavarande enskilda skogar vara i ej ringa 

 mån nivellerade och hvad handhafvandet af förevarande enskilda skogs- 

 lagstiftning ute i orterna beträffar, bör, synes mig, frågan om dess lämp- 

 liga anordnande lösas på grunderna af nu bestående organisation i 

 kombination med norrländska skogskommitténs förslag. 



Om jag sålunda är af den meningen, att tillämpningen af den en- 

 skilda skogslagstiftning, hvars handhafvande nu tillkommer domänstyrelsen 

 alltjämt bör bibehållas inom statsskogsförvaltningen, är därvid min be- 

 stämda uppfattning, att/ör tillvaratagandet af den enskilda skogsvårdens 

 intressen i ofrigt ett särskildt centralorgan inom statsförvaltningen kräfves. 

 Dess angelägenheter äro nämligen af den i förhållande till statsskogs- 

 förvaltningen grundväsentligt skilda natur, att de icke kunna och ej 

 heller böra sammanlänkas. 



Efter att i många och långa år ha sväfvat fritt i rymden tror jag 

 t. o. m. skogsvårdsstyrelserna själfva skulle uppskatta att vinna en fast 

 föreningspunkt och denna punkt bör blifva ett för angelägenheter be- 

 rörande 1903 års skogsvärdslag med därmed i samband stående författningar 

 i jordbruksdepartementet inrättadt skogskontor med en byråchef i spetsen. 



