DEPARTEMENTALKOMMITTERADE O. ADMINISTRATIONEN FÖR SKOGSVÄSENDET. 36 1 



vervaka en viss afdelning, ett visst departement, under de stora allmänna 

 synpunkterna. Det är väl i alla fall icke meningen, att en minister skall 

 intaga en ställning som kan jämföras med en ensidig bygderepresentant i 

 riksdagen. Det kommer också till slut en punkt, där, äfven om man 

 kan fä in alla de här verken under departementen, man får räkna med 

 ministrar af olika politisk läggning. Då får man ju hoppas, att de alltid 

 skola veta att vara objektiva i politiskt hänseende, men hvad man alltid vet 

 om en människa, är, att hans intresse är olika stort och starkare för vissa 

 saker, medan det för andra saknas emellanåt kanske helt och hållet. Nu läggas 

 delar af hela statsförvaltningen under en minister, som saknar intresse för en 

 viss afdelning. Däraf kan följa, att hela den afdelningen under hans minis- 

 tertid kommer att ligga död, ty vi veta alla, att i samma .stund, som ämbets- 

 verken förlora den själfständighet, som de nu hafva, måste dessa departe- 

 mentala afdelningschefer helt och hållet underordna sig ministerns vilja. Icke 

 är jag någon beundrare af de svenska centrala .ämbetsverken, men när man 

 ser på hvad dessa gjort under gångna århundraden — vi kunna endast er- 

 inra oss något sådant som hur dessa ämbetsverk förvaltade Sveriges angelä- 

 genheter under de hårdaste år vi gått igeno ii, då Carl XII befann sig i 

 Turkiet — sä hafva de visat ett prof, som är nästan enastående i världshi- 

 storien. Jag tror också, att dessa centrala ämbetsverk skola kunna bli till 

 synnerligen stor nytta, just om de komma att rekryteras pä det sätt, jag 

 förut angifvit. 



Det är slutligen en detalj, som jag i egenskap af statistiker vill fästa 

 mig vid, och det är, att om departementalreformens förslag — jag känner 

 det ju icke helt och hållet, utan har blott hört några antydningar i dag — 

 kommer att gå ut pä att upplösa statistiska centralbyrån och lägga jordbruks- 

 statistiken till jordbruksdepartementet o. s. v., så vill jag säga, att detta är 

 tvärtemot hvad som eftersträfvas annorstädes i världen, där man arbetar pä 

 att åstadkomma reformer i en sådan riktning, att man tror, att staten skall 

 kunna tjäna folkhushållet på bästa sätt. Utvecklingen i Tyskland och dess 

 förbundsstater skall jag icke tala om och icke heller beröra Österrike. Men 

 jag vill hänvisa till England, där man ägnat stor upppmärksamhet åt att fä 

 statistiken ordnad. Där äro nu betydelsefulla krafter i verksamhet för en 

 centralisering af statistiken, och hvad statistik angår, så är det omöjligt att 

 åstadkomma en fullgod sådan utan att den utarbetas och ledes af ett modernt 

 statistiskt ämbetsverk. Statistiken tillsammans med dess statliga ämbetsverk är 

 den moderna statens samvete, och jag tror icke, att detta samvete skulle fara 

 synnerligen väl, om en del däraf lades hos en minister, en annan del 

 hos en annan minister o. s. v. 



Kanslirådet H. Tigerschiöld: Nu är det väl icke meningen att här få i 

 gång en diskussion om principerna för departementalkommitténs arbete, utan 

 hvad som här är afsikten, är ju att diskutera det förslag, som man nu hört 

 rörande själfva skogshushållningen och den centrala förvaltningen för skogs- 

 väsendet, höra hur detta förslag ställer sig enligt de här närvarandes mening. 

 Då hafva \i i det afseendet fått höra en nyhet, som vi icke kände förut, 

 och det är att domänförvaltningen skulle öfverflyttas till landtbruksstyrelsen. 

 Klart är ju, att de representanter för domänstyrelsen, som äro här, och vi 

 andra här närvarande, som äga intresse för skogen, kanske icke hafva så 



