362 DISKUSSION. 



mycket emot att domänstyrelsen blir befriad frän detta myckna bestyr med 

 domänerna, och fä ägna sig mer uteslutande ät skogen, och att detta flyttas 

 till landtbruksstyrelsen. Men hvad säger landtbruksstyrelsen om detta? »De 

 frånvarande hafva alltid orätt», heter det, och när jag representerar landt- 

 bruket men äfven äger någon skog, och således i viss mån känner båda dessa 

 förhållanden, ber jag få fästa uppmärksamheten vid några synpunkter i denna 

 del, som icke föredragshållaren, såvidt jag kunde finna, berörde. I landt- 

 bruksstyTelsen har man icke någon speciell jordbruksförvaltning om hand, och 

 för närvarande har ju denna styrelse helt andra uppgifter. Skulle det nu på 

 denna styrelse läggas en speciell förvaltning af domäner, blefve den för landt- 

 bruksstyrelsen ganska främmande. Vidare får man ju lof att erinra om att, 

 dä det gäller uppskattning och försäljning af statsdomäner, som innehålla 

 både jordbruk och skog, det kan vara lyckligt med ett visst samband mellan 

 styrelse för statens jordbruksdomäner och styrelse för statens skogsdomäner, d. v. s. 

 alltså såsom det är i den nuvarande domänstyrelsen, för att man skall kunna 

 erhålla en rätt uppskattning af dessa domäner. Dessutom höra jordbruksdrift 

 och skogsskötsel väl samman och stödja också hvarandra i de flesta af Sve- 

 riges landskap. Det kan därför sättas i fråga, om det är fullt lyckligt att 

 rycka dessa domäner från skogsstyrelsen och lägga dem öfv'er pä landtbruks- 

 styrelsen. Frågan kommer väl i alla fall inför landtbruksstyrelsen en gång, 

 och då blir det ju dess sak att svara pä dessa spörsmål. 



Hvad saken i öfrigt beträffar, så hafva vi nog märkt, hurusom departe- 

 mentalkommittén kommit med åtskilliga genialiska och vackra uppslag i för- 

 valtningsafseende för att göra centralförvaltningen säkrare och snabbare. 

 Detta är ju icke heller att undra på, dä ordföranden i denna kommitté haft 

 en sällsynt utveckling såsom chef för skilda förvaltningsgrenar i värt land 

 och kunnat tillgodoföra kommittén den erfarenhet, han sålunda hämtat frän 

 alla dessa olika förvaltningsområden. Men jag säger uppriktigt, att jag tror, 

 att svenska folkets sunda instinkter komma att haja tillbaka, när det gäller 

 afgörandet, när man skall beröfva de centrala ämbetsverken nägot af den 

 betryggande själfständighet, de cu hafva och göra dem till afdelningar i ett 

 departement. Man märkte detta, dä det gällde frågan om socialstyrelsen 

 under förra riksdagen, när man visserligen beslöt att inrätta en socialstyrelse, 

 men dock gjorde det under förbehåll och villkor, att den skulle komma att 

 intaga samma själfständiga ställning som kommerskollegium, ur hvilket verk 

 den bröts ut. Då det gäller afgörandet, kommer svenska folket genom sina 

 representanter att noggrant öfverväga, om man är beredd att släppa nägot 

 under många hundra är så bepröfvadt godt som den .själfständiga centrala för- 

 valtningen oberoende af högre vindkast. Därtill hör också, att förvaltningen 

 nedåt kommer att förlora både i själfständighet och kraft, då den samtidigt 

 skall vara känslig uppåt. Men detta fä vi behandla en annan gång. Det 

 gäller här, såsom jag nämnde, endast förhållandet till skogen och jordbruket. 



Landshöfding Sahlin: Jag får lof att besvära herrarna en liten stund 

 för att lugna de farhågor, som kunna hafva uppkommit särskildt genom kansli- 

 rådet Tigerschiölds anförande. Behofvet af att flytta de centrala ämbets- 

 verken närmare departementen har i allra främsta rummet framkommit där- 

 igenom, att det har befunnits nödvändigt, om ärendena skola kunna fä sin 

 rätta behandling, att de nuvarande centrala verken pä ett eller annat sätt fa 



