NOTISER. 381 



hörde atl gälla, kunile blifva föremål för sin separata hushållning, lieträffande § 12 ansågs 

 nödigt att tillstånd till afverkning af skog för markens uppodling till åker eller äng borde 

 vara förenadt med föreskrift att vid påföljd af vite fullgöra uppodlingen inom viss tid, och 

 kontroll öfver att sä verkligen skedde vore nödig. I fråga om § 16 fann man önskvärdt, 

 att i mom. I, mellansatsen tdär det ligger i skogen kvar eller, om det är bortfördt, fort- 

 farande är i afverkaretis besittning» blefve utesluten och köpare af olofligen afverkat virke 

 gjordes medansvarig för lagöfverträdelsen. § 21 ansågs böra gälla allenast de nomadiserande 

 lapparna. 



För egen del far domänstyrelsen i ärendet anföra följande. 



Kommitténs förevarande lagförslag afser bland annat att till en författning sammanföra 

 de bestämmelser, som gälla nybyggen och kronohemman, frälse- och skattehemman samt 

 lägenheter i lappmarken och i Särna socken med Idre kapellag i Dalarne äfvensom vissa 

 i nådiga förordningen den 29 juni 1866 omförmälda skattehemman i Norrland och Koppar- 

 bergs län. Med dessa likställda med afseende på dispositionsrätten till skogen äro försålda 

 öfverloppsmarker, som omförmälas i nådiga brefvet till kammarkollegium den 2g juni 1866 

 och i nådiga kungörelsen den 26 maj 1899. Förslaget bör sålunda gälla alla dessa fastig- 

 heter, hvilket med den affattning, som §5 i och 20 erhållit, icke synes kunna vara fallet. 

 Däremot komme förslaget enligt lydelsen af § I att omfatta alla skogar utan undantag inom 

 lappmarkerna. Vissa hemman därstädes hafva emellertid fri dispositionsrätt till skogen. 

 Härom får styrelsen anföra följande. 



Fyra dylika hemman jämte från dem afsöndrade eller styckade lägenheter äro belägna 

 inom Äsele socken. De bilda byn .Skolan, ursprungligen tillhörande Asele skolbord, hvilket 

 ägdes af kronan, och för hvilket efter skatteläggning till I mantal afvittring fastställdes år 

 1805. Enligt nådigt bref den 30 april 1823 såldes häraf Y4 mantal år 1S24 och skattebref 

 utfärdades därå år 1828. Härigenom »frånhändes Kungl. Maj;t och kronan förbemälda ^|^ 

 af Äsele Skolbord om ett mantal samt tillsynades desamma Johan Christoffersson, dess hustru, 

 barn, arfvingar, arfvinge efter arfvinge med hus, jord, åker, äng, skog, mark, fiske och fiske- 

 vatten, qvarn och qvarnställe, torp och torpställen samt alla andra tillägor att njuta, bruka 

 och behälla under skattemannabörd och rättighet». Vid den allmänna afvittringen af Asele 

 socken resolverade Eders Kungl. Maj:ts befallningshafvande i Västerbottens län den 13 juni 

 1S74, att förnyad afvittring icke skulle öfvergå de år 1805 redan afvittrade fastigheterna. 

 Ifrågavarande "/, mantal hafva därefter skiftats i fyra hemman, däraf tre om hvartdera '/,, 

 mantal och ett om '/s mantal. -;S 



Inom Dorotea socken äro belägna dels byn Lillånäset, hvilken enligt nådigt bref den 

 12 maj 1865 är öfverflyttad frän Jämtlands län, dels byarna Norra och Södra Bellvik, hvilka 

 öfverflyttats frän Tåsjö socken i Västernorrlands län är 1889. Vid sådant förhällande äro 

 icke bestämmelserna i § S af 1 873 års afvittringsstadga gällande för dessa byar. 



Styrelsen har intet att erinra emot att för ofvannämnda fastigheter i Västerbottens län 

 skulle komma att gälla samma lagstiftning med afseende pä skogens nyttjande som för öfriga 

 skogar inom lappmarken. Beträffande de föreslagna särskilda bestämmelserna far styrelsen 

 anföra följande. 



S I- 



Det kan ifrågasättas, huruvida det af kommittén afsedda målet i fråga om skydd för 

 löfträd kan uppnås på det sätt, som här föreslagits. Om en skogstjänsteman lämnar tillstånd 

 till afverkning af löfträd på ett område, kan detta ofta nog ej angifvas med sådan precision, 

 att icke afverkningen kan sträckas längre än afsikten varit. Här är nämligen i regeln fråga 

 om stora öde trakter. Endast i några fall har bygden sträckt sig upp i eller öfver barr- 

 skogsgränsen. Där är det lättare att närmare angifva viss lokal, hvarest löfskog må utan 

 fara afverkas. Men ett allmänt och starkare skydd för löfträden är ock af nöden i sådan 

 bygd. Till och med husbehofsafverkningen af löfskog kan under dylika förhållanden vara i 

 behof af en ordnad begränsning. Styrelsen får med afseende härpå erinra om Cmeälfvens 

 floddal ofvanför Tärna, hvarest några byar äro för både byggnadsbehof och vedbrand hän- 

 visade till löfträden i björkskogsregionen. Liknande skydd behöfver löfskogen på vissa ställen 

 inom Karesuando, Vittangi och Juckasjärvi socknar, hvarvid särskildt må erinras om trakterna 

 invid järnbanan mellan Gellivare och riksgränsen. Det hade fördenskull varit önskvärdt, att 

 bestämmelserna till löfskogens skydd varit skarpare än de af kommittén föreslagna. Det är 

 visserligen pä relativt få ställen i lappmarken, som afverkning af löfskog äger rum i sådan 

 utsträckning, att en begränsning däraf måste anses nödig. Men i dessa fall är det af synner- 

 lig stor vikt, att afverkningen sker på sådant sätt, att åter%äxt därefter inträder. Nu bedrif- 

 ves afverkning af löfskog inom fjällskogsomädet utan hänsyn härtill, vanligen med kvar- 

 lämnande af höga stubbar, hvarefter stubbskott ej framkomma, och utan att vissa lämpliga 



