30 2 NOTISER. 



i 



Stammar kvarlämnas. Rättelse häraf vinnas ej genom att jägmästaren lämnar allenast tillstånd 

 till afverkning af löfskog, äfven om han därvid uttalar önskvärdheten af att afverkningen 

 utföres enligt vissa af honom angifna regler. I alla kritiska fall erfordas 2ttsynt?ig äfven af 

 löfskog of\'anför odlingsgränsen. Det innebär fara att dröja med bestämmelser härom, ty 

 det gäller frågan om skogsgränsens bevarande. Det är relativt lätt att i tid förekomma skogs- 

 gränsens nedgående genom en därpå inriktad skogsvård, men har en förskjutning nedåt af 

 skogsgränsen inträdt genom sköfling inom fjällskogarna, är det förenadt med snart sagdt oöf\'er- 

 stigliga svårigheter att hela de sår, som slagits af ovarsamhet och tanklöshet. Frågan är af 

 lika stor betydelse for lappmarkerna som för de områden, där skyddskogslagen äger tillämp- 

 ning, hvars bestämmelser gälla äfven löfskogen. Det synes emellertid ej vara lämpligt att 

 i fråga om afverkning af löfskog för afsalu göra skyddskogslagen gällande inom vissa delar 

 af lappmarken, emedan detta skulle medföra omgångar och dyrbara undersökningar. Målet 

 nås lättast genom föreskrift om utsyning och stämpling enligt nu föreliggande lagförslag äf\^en 

 af löfskog, där sådant anses nödigt. Härvid må erinras, att enligt ordalydelsen af § 8 af 

 1873 års afvittringsstadga för Västerbottens och Norrbottens läns lappmarker, jämförd med 

 § I af nådiga förordningen den 29 juni 1S66, jämväl löfskogen torde kunna anses vara 

 underkastad utsyning och stämpling. Den ifrågasatta föreskriften skulle sålunda icke inne- 

 bära något tillägg utöfver hvad som nu är gällande angående de i § 8 af 1873 års afvitt- 

 ringsstadga afsedda skogar. Bestämmelserna i nådiga förordningen den 29 juni 1866 hafva 

 emellertid aldrig gifvits en så vidsträckt tillämpning, att däri inbegripits äfven löfskogen. 



Under hänvisning till motiven i den reservation, som afgifvits af herrar Kinberg, We-. 

 länder och Wiklund, får styrelsen fororda den lydelse af andra stycket i § 2, som af de) 

 formulerats å sidan 696 i betänkandet. 



1 



Såsom styrelsen kommer att i fråga om skogsadministrationen närmare anföra, anser 

 styrelsen, att rörande lappmarksskogarnas förv^altningspersonal någon annan ändring ej bör 

 ske än ökning af jägmästarnas antal, och att jägmästarna böra vid utöfningen af sin befogen- 

 het enligt denna lag stå under domänstyrelsens inseende. I öfverensstämmelse härmed skulle 

 den befogenhet, som enligt förslaget inrymts åt jordbruksdepartementets skogsbyrå, utöfvas 

 af domänstyrelsen, som ock torde böra meddela de närmare föreskrifter, som omförmälas i 

 paragrafens andra stycke och därstädes angifvas tillkomma Eders Kungl. Maj:t, men rörande 

 hvilka i motiven sägs, att de skola meddelas af skogskontoret. 



Efter första stycket anser styrelsen önskvärdt, att en punkt insattes af den lydelse, som 

 föreslagits ä sidan 696 i betänkandet af reservanterna Kinberg, Welander och Wiklund. 

 Angående skälen härtill ansluter sig styrelsen till de motiv, som af reservanterna anförts. 



§ 4- 



Det innebär t\if\'elsutan en möjlighet till bättre skogsvård att kunna sammanföra skilda 

 hemmansskogar till ett gemensamt hushållningsområde. Exempelvis kan härigenom ett öfver- 

 skott af gammal skog på ett skifte genom normal afverkning lättare afverkas och beståndet 

 föryngras, än om hvarje skog skall behandlas särskildt för sig. A andra sidan kan det dock 

 ej heller bestridas, att genom ett dylikt förfarande den uthålliga skogsafkastningen ä någon- 

 dera skogen kan på sådant sätt äf\'entyras, därest de förenade skogarna kunna, förrän ut- 

 jämning af förrådet inträdt, åter skiljas. Styrelsen anser fördenskull nödigt, att föreningen 

 göres något mera stabil, än hvad kommittén ifrågasatt. Detta mål kan nås, genom ett tillägg 

 af innehåll, att föreningen må upphöra allenast efter Konungens medgifvande. Paragrafens 

 sista punkt skulle förslagsvis kunna gifvas följande lydelse: t Har sådant sammanförande 

 skett, må gemensamheten icke jipphöra med mindre Konungen därom förordnar,-» 



I paragrafen förutsattes att en dylik förening af skogar till ett gemensamt hushållnings- 

 komplex skulle medgifvas allenast, då skogarna tillhörde samma ägare. Konsekvensen torde 

 likväl fordra, alt samma rätt må tillkomma skilda ägare, hvarigenom möjlighet sålunda be- 

 reddes för bildande af ett slags gemensamhetsskogar. I sådant syfte torde ordet ägaren i 

 paragrafens första punkt böra ändras till ägare. 



§ 5- 

 Ordet skogsingenjör torde böra utbytas mot jägmästare. 



§ 6. 

 »Skogsingenjörens» torde böra ändras till »jägmästarens». 



