varder behörigeii handlagdt, på det att tillståndet till sådan afverkning iclie må blifva allenast 

 en förevändning att afverka skog och därefter låta marken ligga öde. Tillika bör vid para- i 

 grafens omredigering hänsyn tagas till att skogsadministrationen inom lappmarken förblifver 

 oförändrad, och att skogsvårdsstyrelse därstädes icke kommer till stånd. 



§§ 13. 14 och 15. 

 Orden »skogsingenjören», » skogsingenjör» och »skogsinspektör» torde böra ändras till 

 respektive »jägmästaren», »jägmästare» och jöfverjägmästare», hvarjämte § 15 synes böra 

 ändras med hänsyn därtill, att besvär likasom nu torde böra kunna anföras hos öfverjäg- 

 mästaren, domänstyrelsen och Eders Kungl. Maj:t. 



S 16. 

 Styrelsen ansluter sig till den af öfverjägmästaren uttalade åsikten, att mellansatsen 

 »där det ligger ä skogen kvar eller, om det är bortfördt, fortfarande är i afverkarens be- 

 sittning» bör utgå ur I mom., och köpare af det olofligen afverkade virket göras för det 

 köpta virket ansvarig lika med afverkaren. 



§ 17. 



I 1 mom. torde orden »skogsingenjör» och »tillsyningsman» böra utbytas mot respek- 

 tive »jägmästare» och »kronojägare», hvarjämte en bestämdt angifven maximitid torde böra 

 vara föreskrifven, inom hvilken »annan», som gjort beslag, därom skall göra anmälan hos 

 allmän åklagare eller jägmästare. På det att ej sådan anmälan skall kunna på grund af 

 andra åligganden undanskjutas allt för länge med hänsyn till den i 2 mom. bestämda tid, 

 inom hvilken beslagets giltighet skall underställas domstols pröfning, hemställes att till orden 

 »så snart ske kan» fogas orden »och senast inom fjorton dagar». 



Domänstyrelsen anser sig ock böra omnämna, att det i vissa fall kan vara nödigt at^ 

 så godt som omedelbart, efter det beslag skett, försälja det därvid beslagtagna virket. I af- 

 lägsnare delar inom lappmarken medför nämligen ett förfarande jämlikt bestämmelserna i 3 

 mom. tidsutdräkt, hvarunder virket kan förstöras eller, om beslaget skett pä våren, efter det 

 vattendragen brutit upp,] nedföras i flottleden, sedan det försetts med ägarens flottnings 

 märke. 



Sedan 138 § utsökningslagen blifvit genom lag den 11 oktober 19 12 ersatt med i viss 

 mån andra bestämmelser, bör^den åberopade paragrafen ändras till 160 §. 



^ S »8- ^ 



Enligt styrelsens förslag skulle någon skogsvårdskassa icke komma till stånd för lapp- 

 marken. Böter och andel af behållningen utaf försåldt beslagtaget virke torde fördenskull 

 böra tillfalla kronan, men disponeras till befrämjande af skogsvård å privata marker inom 

 lappmarkerna. 



§ 19- 



Mot bestämmelserna i denna paragraf har styrelsen intet att erinra. 



§ 20. 

 Styrelsen får åberopa, hvad som anförts angående lagens tillämpningssfär, hvilken synes 

 böra vara något större än i denna paragraf föreslås. 



§ 21. 

 Det har ifrågasatts, att i paragrafen skulle angifvas, att dess bestämmelser afse allenast 

 de nomadiserande lapparna. Detta torde dock vara öfverflödigt, enär bestämmelserna i allt 

 fall komma att gälla endast denna del af lappbefolkningen. 



På grund af hvad styrelsen sålunda anfört, torde lagförslaget böra erhålla följande 

 lydelse. 



§ I- 

 I Västerbottens och Norrbottens läns lappmarker må icke barrträd afverkas annat än 

 efter utsyning och stämpling af vederbörande skogstjänsteman, dock, att hvad sålunda stad- 

 gas icke skall utgöra hinder för hemmansägare att, utom i fall, som i lo § sägs, från hem- 

 manets skog fritt taga, hvad till dess husbehof tarfvas, äfvensom stubbar och rötter för tjär- 

 bränning. Hvad nu om barrträd är stadgadt gäller jämväl löfträd ofvan odlingsgränsen. 



