388 NOTISER. 



VI. Domänstyrelsens i hvad det rör dimensionslagen för Västerbottens 

 och Norrbottens läns Icustland. 



Till Konungen. 

 (lenoin nådig remiss den 21 juni 1912 har Eders Kungl. Maj:t infordrat underdånigt 

 utlåtande af domänstyrelsen öfver norrländska skogsvårdskomniitténs betänkande, och far sty- 

 relsen till fullgörande häraf, efter att den 26 sistlidne mars hafva afgifvit särskildt under- 

 dånigt yttrande öfver sagda kommittés betänkande i hvad det angår skogseld, härmed i under- 

 dånighet anföra följande rörande kommitténs förslag till lag angående tillsyn ä samt värd 

 af enskildes skogar inom de delar af Västerbottens och Norrbottens län, som ej tillhöra 

 Lappmarken. 



Domänstyrelsen har dels i ärendet inhämtat skriftliga yttranden frän öfverjägmästarna 

 dels ock med dem hållit öfverläggning öfver bland annat nu ifrågavarande lagförslag. 



Under öfverläggningen framhölls, att ehuru dimensionslagen hade afsevärda svagheter 

 och brister, den likväl ej torde kunna nu ersättas med en annan och bättre lag. Det an- 

 sågs tillika, att långt gående ändringar af dimensionslagen skulle väcka ovilja inom dess 

 tillämpningsområde, och landstingen inom länen komme antagligen att motsätta sig sädana. 

 Lagens brister hänförde sig framför allt till dess natur att allenast hindra afverkning af visst 

 slag af virke för export, medan sköfling utan vidare försigginge inom skogarna i närheten 

 af större samhällen efter järnvägarna. Ägarna af sådana skogar intoge en fri (gynnad) ställ- 

 ning i förhållande till ägare af från samhällen och järnvägar aflägset belägna skogar. De 

 förra kunde för förbrukning inom orten afyttra undermåligt virke utan utsyning och stämp- 

 ling. De senare, som saknade sådan marknad, vore hänvisade till att efter utsyning sälja 

 undermåligt virke allenast för export. 



Särskildt diskuterades den stora svaghet, som vidlådde det föreliggande lagförslaget i 

 fråga om förfarandet vid försågning för husbehof af undermåligt virke. Ostämpladt undermåligt 

 virke borde icke ta torsågas å exportsåg. Funnes ej husbehofssåg i fastighetens närhet, och 

 önskade fördenskull jordägaren såga undermåligt virke för husbehof å exportsåg, borde han 

 äga skyldighet att inom viss tid det år sägningen skulle äga rum göra framställning till 

 vederbörande om utsyning och stämpling af sådant virke. Dylik förrättning skulle i sådant 

 fall verkställas kostnadsfritt. Detta skulle sannolikt ej medföra större kostnader än de i allt 

 fällt nästan ineffektiva kontrollåtgärder, som erfordrades vid exportsågarna, om ostämpladt 

 virke finge därstädes försågas för husbehof. Det vore ej heller i förslaget angifvet, huru 

 kontrollen skulle utföras, och af hvem den skulle ombesörjas. Det ansågs ej vara möjligt 

 att enligt skogsvårdens fordringar utsyna allenast undermåligt virke, då äfven fullmäliga träd 

 funnes i beständen. Verkställdes utsyningen med hänsyn till att de fullmäliga träden skulle 

 kvarstå, blefve skogen för gles, om sistnämnda träd af\erkades, hvilket skogsägaren opätaldt 

 kunde när som helst verkställa. Utsynades däremot undermåliga träd under antagande, att 

 de fullmäliga skulle afverkas, blefve beståndet för slutet, för att åter\äxt skulle inträda, om 

 de fullmäliga träden finge kvarstå. Endast under förutsättning att utsyningsförrättaren och 

 skogsägarna arbetade i samförstånd med hvarandra, kunde ett godt resultat vinnas. Säkrast 

 vunnes målet, om utsyningen finge omfatta äf\en den del af de fullmäliga träden, som i 

 skogsvårdens intresse borde aft-erkas, förutsatt att skogsägaren läte öfriga fullmäliga träd kvarstå. 

 De i lagförslagets 5 § ingående bestämmelser tryggade ej återväxten. Enligt dessa äf\entyra- 

 des återväxten vid stämpling i granskog. Det vore anmärkningsvärdt, att lagförslaget likväl 

 bestämde, att afverkning af undermåliga barrträd ej finge så bedrifvas, att återväxten äf\en- 

 tyrades, eller så att fastigheten komme att sakna nödigt husbehof. Ett stort antal ägostyc- 

 kade hemman funnes, som saknade äbyggnader. Här finge sålunda skogen af\erkas här- 

 dare än ä hemman med äbyggnader. Dessa äter kunde i följd af klyfning och fortsatt be- 

 byggande komma att sakna nödigt virke för husbehof. I öfrigt anmärktes att 4 mom. af 

 5 § borde helt och hållet utgå ur förslaget. Skiftesstadgans bestämmelser borde nämligen 

 ej fä på sådant sätt öfva inflytande på skogslagarna, att fara för återväxt och skogens be- 

 stånd äfventyrades. Beträffande uttrycket »hemman och nybyggen» i förslagets iS § anmärk- 

 tes, att några nybyggen ej nu funnes inom det afsedda tillämpningsområdet, men väl lägen- 

 heter, för hvilka lagen borde blifva gällande. 



För egen del tar domänstyrelsen i ärendet anföra följande: 



Nu ifrågavarande förslag är afsedt att träda i stället för gällande dimensionslag för 

 ofvannämnda län af den 24 juli 1 903. Det utgör en kombination af denna författning och 

 lagen om vård af enskildes skogar af samma dag, hvarvid bibehållits bland annat en bestämd 

 minimidimension å träd, som icke skall anses vara undermåligt. 



