392 NOTISER. 



I:o) Fullinåliga träd må fritt afverkas. 



2:o) Undermåliga träd må för fastighetens eget eller med densamma i sambruk varande 

 fastighets husbehof fritt afverkas, dock att sådana undermåliga träd för att fä försågas å 

 exportsåg skola utsynas och stämplas enligt en god skogsvårds fordringar, hvilken stämpling 

 dock bör ske kostnadsfritt, 



3:0) Undermåliga träd må i öfrigt fritt disponeras allenast efter utsyning och stämp- 

 ling och i män som sådant är förenligt med skogens ordentliga skötsel och vård. 



4:0) Önskar skogsägare utsyning enligt en god skogsvärds fordringar jämväl af träd, 

 som han enligt 1:0) och 2:0) är berättigad afverka utan utsyning, skall han vara därtill be- 

 rättigad. 



Dessa synpunkters genomförande skulle påkalla följande ändring af i §. 



Barrträd, som ej är torrt och som, efter hvad hår nedan i 2 § sägs är att anse så- 

 som undermåligt, må icke för annat ändamål än som i 3 § omförmäles användas, med 

 mindre tillstånd i ■vederbörlig ordning erhållits till trädets afvcrkning till fritt förfo- 

 gande. 



I 2 § skulle ej någon ändring påkallas. 



3 § skulle erhålla följande lydelse : 



Jordägare eller åbo vare berättigad att — — — för användning till oundgängligt 

 husbehof för fastigheten eller med densamma i sambruk varande fastighet låta försägi 

 — — — ej äger rum (husbehofssägar). 



Försågning å annan såginrättning [exportsåg) af undermåligt virke vare tillåten 

 allenast efter utsyning och stämpling på sätt nedan tinnes bestämdt, 

 4 § skulle utgå. 



Domänstyrelsen, som anser att allenast markägaren kan hafva sådant intresse för sko- 

 gens ordentliga skötsel och vård, att han i sådant afseende önskar utsyning af undermåligt' 

 virke, kan ej godkänna tankegången i herr Ringstrands reservation mot lydelsen af paragri 

 5 mom. I. 



Enligt detta moment skulle veden stämplas med kronomärke. Sådant märke torde dock 

 böra vara lika med det, som användes af de under domänstyrelsen lydande skogstjänstemän, 

 hvarför styrelsen får hemställa, att ordet »kronomärke» ersattes med orden »särskildt märke 

 Det synes tillika vara nödigt, att lagen innehåller bestämmelser om alla de fall, då utsyning 

 och stämpling af träd skall eller mä äga rum, vare sig träden äro fuUmåliga eller under- 

 måliga, hvarför styrelsen får i fråga om 5 § föreslå följande lydelse. 



1 mom. Den, som — — — annorledes än för ändamål, som i 3 ,f första stycket 

 sägs, företages — — — blifvit med särskildt märke stämplade. 



Önskar skogsägare utsyning enligt skogsvårdens fordringar jämväl af fuUmåliga träd 

 eller af undermåliga träd, som skola användas för fastighetens eget eller med densamma i 

 sambruk varande fastighets husbehof, vare därtill berättigad i den ordning om utsyning 

 af uniiermåliga träd här ofvan är föreskrifvet. 



Har vid — — — densamma. 



2 mom. Varder — — — verkställas. 

 Anmälan — — — i anspråk. 



Efter — — — äga rum. 



3 mom. Innan — — — utsättas. 



4 mom. synes styrelsen med hänsyn till hvad styrelsen anfört i sitt underdåniga ytt- 

 rande den 2 september 1912 öfver skifteslagskommitténs betänkande böra utgå. Någon 

 rätt alt utan hinder af inskränkningarna i nu ifrågavarande författning afverka och förfoga 

 öfver undermåligt virke såsom ståndskogslikvid synes nämligen icke böra medgihas skogs- 

 ägare. 



De föreslagna bestämmelserna i 5 mom. synas mindre lämpliga än de nu gällande, 

 enligt hvilka det tillkommer -Eders Kungl. Maj:ts befallningshafvande att pröfv'a ärende an- 

 gående skogs afverkning för markens uppodling till åker eller äng samt föreskrifva viss tid, 

 inom hvilken odlingsföretaget skall vid påföljd af vite, som Eders Kungl. Maj;ts befallnings- 

 hafvande likaledes äger bestämma, vara fuUbordadt. Domänstyrelsen anser, att Eders Kungl, 

 Majrts befallningshafvande jämväl framgent böra äga pröfva dylika ärenden, helst som skogs- 

 vårdsstyrelsen torde komma att äga mindre intresse för skogsmarkens uppodlande och ej 

 heller torde kunna hafva tillgäng till funktionärer med nödiga fackkunskaper i jordbruk för 

 att säkert bedöma, huruvida ett därför ifrågasatt område är af den beskaffenhet, att det 

 lämpligen bör uppodlas till åker eller äng. Det synes ock vara nödigt, att den beslutande 

 myndigheten äger bestämma om vite för odlingens fullgörande inom viss tid, sä att markens 

 uppodling icke blifver allenast en förevändning att utan återvä.\tskyldighet afverka skog. 



] 

 \ 



