402 DE EXTRA JÄGMÄSTARNES FÖRBUND. 



tid, mina herrar, att ägna uppmärksamheten åt skogsmännens ställning 

 under extraordinarie-tiden. 



Vi kunna så godt först som sist fastslå, hvad vi alla veta: extra- 

 ordinarie-institutionen i skogsstaten har urartat. Dä vi i nuvarande 

 stund mot 125 ordinarie befattningsinnehafvare i skogsstaten, domänsty- 

 relsen, skogsläroverken etc. räkna ej mindre än 174 extra jägmästare, 

 som helt eller öfvervägande arbeta i statstjänst — d. v. s. 58 % af hela 

 kåren står på extra stat — kan man med fullaste fog tala om ett extra- 

 ordinarie-sjstem, som svällt ut till de onaturligaste proportioner. 



Vi äro icke okunniga om att de extra jägmästarnas ställning i visst 

 afseende, särskildt ekonomiskt, var sämre på den tid, då de nu befint- 

 liga förordnandena pr år ej förekommo, men vi ha ej heller att här jäm- 

 föra forna och nuvarande tiders förhållanden, utan att resonera om huru de 

 nuvarande olägenheterna skola kunna afhjälpas. Och söker man anled- 

 ningen till dessa olägenheter, finner man lätt, att de ligga redan i 1889 

 års instruktion för skogsstaten. På samma gång, som omregleringen 

 samma år minskade revirens antal från 85 till 74, medgafs domänstyrel- 

 sen i nämnda instruktion rätt att i mån af behof anställa extra jägmästare 

 å distrikt, revir och hos öfverjägmästare. I 1909 års förnyade nåd. 

 instruktion har härtill lagts ännu en tjänst: taxatorsbefattningen, som 

 dock redan tidigare inrättats. 



Då ingen som helst gräns för tillsättandet af extra tjänstemän blif- 

 vit föreskrifven, låg tydligtvis den fara nära till hands, att utvecklingen 

 skulle gå i riktning mot en ständigt ökad proportion extra arbetskraft, 

 detta enligt den allmänna lagen, att rörelsen går i den riktning, hvar- 

 ifrån minsta motståndet möter. 



Det är också obestridligt, att extra-ordinarie-institutionen, såsom 

 redan blifvit framhållet i en uppsats i detta ämne är 1909, för veder- 

 börande — domänstyrelse såväl som organisationskommittéer — varit 

 ett till buds stående medel till undvikande af att i riksdagen söka genom- 

 drifva de nya ordinarie tjänster, som utvecklingen af statens skogshushåll- 

 ning dock rätteligen kraft och alltjämt kräfver. 



I stort sedt har sålunda proportionen mellan extra och ordinarie 

 tjänster befunnit sig i oafbrutet stigande. I synnerhet har ökningen 

 varit stark alltsedan år 1904, dä efter inrättandet af Klotens skogsskola, 

 en dubbelt sä stor årskurs som förut, d. v. s. 20 — 22 man i stället för 

 förut 10, började utgå från institutets högre afdelning, pä samma gång 

 som den redan några år tidigare inrättade s. k. lägre kursen fyllt större 

 delen af det privata skogsbrukets behof. 



Och medan under den senaste i o-årsperioden, 1903 — 191 2, blott 

 56 stycken förordnats till ordinarie tjänst, ha, så vidt vi kunnat finna, 



