410 DE EXTRA JÄGMÄSTARNES FÖRBUND. 



arbetsbörda, än hvad tyskarna hälla för normalt! Vore det fråga om 

 att öka produktionen i en fabrik, finge man väl /öri'^ öka arbetskrafterna 

 eller i hvarje fall arbetsefifekten och sedan vänta på den häraf inflytande 

 större vinsten. Här begär man, att verkan skall komma före orsaken. 



Beträffande själfva revirförvaltningen, så har norrländska skogsvårds- 

 kommittén tänkt sig, att ökningen af arbetskrafterna för en tämligen 

 lång framtid i stort sedt skulle falla på den del af personalen, hvilken 

 är underordnad revirförvaltarna, således på assistenter och kronojägare. 

 Såsom det redan vid förra skogsmötet framhölls, vore denna anordning 

 i sak något helt annat än det rena revirförvaltaresystem, som kommittén 

 på en del andra ställen i betänkandet så behjärtansvärdt talat för. Det 

 blefve hvad tyskarna kalla »revirförstersystemet», och att införa det här 

 i Sverige, vore att leda utvecklingen stick i stäf mot den riktning, hvari 

 den gått i alla tyska stater - — låt vara under mycken kamp och med 

 växlande hastighet. 



Beträffande de extra jägmästarnas ställning, så berör ju kommitténs 

 förslag blott skogsingenjörernas och revirassistenternas. Att de förra 

 enligt kommitténs förslag skulle ökas till i6 ordinarie, räkna vi tydligt 

 vis som en vinst. 



Hvad revirassistenterna angår, har kommittén föreslagit, att de åt- 

 minstone till en del skulle ställas på ordinarie stat. De skulle då komma 

 upp till en högsta lön -f tjänstgöringspengar af tillsammans 3,300 eller 

 3,500 kronor. Vid tjänstgöring å reviret, säger kommittén, borde er- 

 sättning utgå enligt därför särskildt gällande stadganden, hvarmed man 

 väl får förstå, att det nuvarande dagarfvodet på 6: — kr. i Norrland 

 skulle bibehållas. 



Kommitténs förslag kan vid första anblicken tyckas innebära en 

 del fördelar, men sedt i samband med förslaget i dess helhet är det allt 

 annat än tilltalande. Såsom förut nämnts, gifves det f n. i skogsstaten 

 åtskilliga extra tjänstemannagrupper, som ha en väl afgränsad och rela- 

 tivt själfständig tjänstgöring; om dessa hade kommittén gjort väl i att 

 föreslå deras försättande på ordinarie stat, hvilket emellertid skett blott 

 beträffande skogsingenjörerna. Helt annat är förhållandet med revir- 

 assistenterna. Dessas verksamhetssfär är ej skarpt begränsad mot revir- 

 förvaltarens, utan ingriper tvärtom öfverallt i dennes. Assistenten är 

 att anse som en lärling och samtidigt en hjälp åt revirförvaltaren, och 

 vi fasthålla vid det krafvet, att antalet assistenttjänster i skogsstaten ute- 

 slutande bör bestämmas med hänsyn till det verkliga rekryteringsbehof- 

 vet, d. v. s. af antalet afgående tjänstemän, och med hänsyn till den 

 tid, som en dylik praktisk utbildning kan kräfva. Grundfelet i kom- 

 mitténs uppfattning är, att den anser, att man utan vidare skulle kunna 



I 



