4 I 4 DISKUSSION. 



kandet på att visa, att så snart som möjligt bör den bristande vetskapen er- 

 sättas med en verklig kunskap. Skälen härför ha vi sökt visa genom den 

 ganska ingående motivering, vi gifvit åt den ta.xeringsbyrå vi föreslagit inom 

 domänstyrelsen. Vi ha trott att först sedan denna taxeringsljyrå kommit i 

 verksamhet och man där fått reda på hvad man har inom de olika reviren, 

 först då är man färdig att med sakkunskap och verklig pondus kunna föreslå 

 den revirdelning, som förr eller senare och ju förr dess hellre måste komma 

 till stånd. Därmed är jag inne på något som jag icke tror kan bestridas, 

 nämligen att den enda myndighet, som är kompetent att i detta afseende 

 inför statsmakterna framlägga ett verkligt grundadt förslag till ny erforderlig 

 indelning af reviren är domänstyrelsen. Men detta blir domänstyrelsen först 

 sedan den genom en forcerad taxering af statens skogar erhållit en mera 

 ingående kännedom om dessa, än hvad den kan hafva i närvarande ögon- 

 blick. Uå inträder — och låt mig säga, att jag hoppas, att detta skall in-, 

 träda snart — det stora behofvet af personal på ordinarie stat. Inom pa- 

 rentes sagdt vill jag säga, att just denna taxeringsbyrås inrättande, och sär- 

 skildt dess stora arbeten ute i markerna skola gifva en tillfällig hjälp åt dem, 

 hvilka, såsom herr af Wahlberg påpekade, lida af de sorgligaste förhållandena, 

 den rena arbetslösheten, som kanske tre månader af året drabbar de färdiga 

 unga jägmästarna. 



Tiden är nu långt framskriden och jag skall endast be att få ge min 

 anslutning till -de slutord, som herr af Wahlberg använde, då han sade, att 

 de arbeten, som inom skogsväsendet blifvit af konstant natur, de skola också 

 af ordinarie tjänstemän utföras. Ja, det är just kärnan i det hela. Det ar- 

 bete, som drifvits och visats vara af konstant natur skall af ordinarie befatt- 

 ningshafvare utföras, men jag kan icke tro, att man bör begära, att staten 

 skall för sådana mera tillfälliga arbeten, om hvilka man icke vet, huruvida 

 de skola räcka längre, använda sig i stor utsträckning af ordinarie tjänste- 

 män. Emellertid, herr af Wahlberg, jag är alldeles öfvertygad om, att de 

 synpunkter och önskemål, som extra jägmästarnas förbund framlagt, äfven 

 skola hos Riksdagen vinna vederbörligt beaktande, och jag tror icke, att her- 

 rarna behöfva vara så förfärligt rädda för den enda kommitté, som hit- 

 tills berört frågan — norrländska skogsvärdskommittén — om den i herrarnas 

 ögon skulle råkat uttrycka sig illa. Det sitter nu en kommitté för södra de- 

 larna af landet, men jag föreställer mig, att det stora behofvet af ordinarie 

 jägmästare förefinnes där i högre grad än i Norrland, dä vi där hafva lagt 

 den för sakens bedömande absolut nödvändiga skogsuppskattningen bakom 

 oss. Jag vill därför trösta föredragshållaren med, att jag icke tror det ligga 

 någon så stor fara för hans och hans kamraters framtid uti den norrländska 

 skogsvårdskommitténs betänkande. Vill man läsa hvad där står och icke 

 konstruera upp någon bild genom att sammanfoga lösryckta delar, så skall 

 man icke däri finna något som ställer sig hindrande i vägen för de extra 

 jägmästarnas berättigade anspråk. 



Jägmästare Holmgren: Revirdelning motiveras enligt mitt förmenande 

 endast af behofvet. Erfordrar skogsskötseln revirens delning, då uppstå nya 

 tjänster, då ordnas af sig själft till en viss grad rekryteringsförhällandena i 

 skogsstaten. Det måste därför vara af den allra största vikt för föreliggande 

 fråga att utreda, huruvida det kan anses vara någonting att göra ät våra 



