EXTRA-ORDINARIE-SYSTEMET INOM SKOGSSTATEN. 415 



skogar utöfver, hvad som nu göres. För att söka visa, hur det förhäller sig 

 i detta afseende, särskildt i Norrland, är det. som jag tagit till orda. 



Så länge jag tillhört skogsstaten, kan jag erinra mig, att man ansett, att 

 statens skogar i det stora hela bort skötas långt bättre, än hvad som varit 

 fallet, hvilket bland annat ansetts vara beroende på för stora revir, för liten 

 personal och för små anslag. Detta påstående har upprepats oupphörligt, än 

 af den ene, än af den andre, tills statsmakterna ändtligen år 1907 ansågo 

 tiden vara mogen för att tillsätta en kommitté med uppdrag, »att verkställa 

 utredning angående de åtgärder, som kunde böra vidtagas för att åstadkomma 

 en rätt vård af kronans och de under skogsstatens tillsyn ställda skogarna i 

 Norrland och Dalarne» samt att »inkomma med de förslag, till hvilka den 

 verkställda utredningen kunde föranleda», Man hade sålunda nätt det till- 

 fälliga målet, igångsättande af utredningen. Under den period af nära fem 

 år, som nu följde, intill dess kommittén den 16 mars 19 12 afgaf sitt betän- 

 kande, fingo alla frågor rörande statsskogarna, deras förvaltning och skötsel 

 hvilu. Att under den tiden väcka och dryfta ett förslag i ämnet ansågs vara 

 att föregripa den väntade utredningen, som man hoppades skulle öppna nya 

 knappast anade vägar till en storartad utveckling af statsskogsförvaltningen. 

 Så kom det efterlängtade betänkandet. Förhop])ningarna .svekos. Lejonparten 

 af betänkandet afhandlade enskildas skogar, endast i en mindre del behand- 

 lades .statsskogsförvaltningen. De frågor, som gifvetvis äro grundläggande för 

 den framtida skötseln och förvaltningen af statens skogar, har kommittén an- 

 tingen alltför flyktigt eller ock alldeles icke berört. 



Kommittén finner revirdelning obehöflig, därför att kommittén föreslagit, 

 att enskildas under statskontroll ställda skogar skulle förvaltas för sig af sär- 

 skilda tjänstemän. Dä kommittén ej företer någon utredning, huru en dylik 

 åtgärd kommer att verka på statsskogsförvaltningen, måste det sålunda be- 

 traktas som en lycklig slump, om revirens omfattning fortfarande blir den 

 lämpliga. Att efter senaste revirreglering mycket stora skogsarealer kommit 

 i den ställning, att de nu kunna underkastas rationell vård, bekymrar ej kom- 

 mittén, och detta äfven i sädana trakter af Norrland, där enskildas skogar 

 under statskontroll så godt som totalt saknas. 



Jag kan icke finna att kommittén nöjaktigt utredt någon af de för en 

 framtida rationell vård af statens skogar grundläggande frågorna. 



Jag tar mig friheten här uppräkna en del af dessa frågor: 



1:0) Huru stor areal af statsskogarna ligger nu så till, att rationell eko- 

 nomisk vård där är möjlig? 



2:0) Hvar är denna areal belägen? 



3:0) Hvaruti har man att söka anledningen till, att vissa delar af statens 

 skogar ej kunna skötas rationellt? 



4:0) Huru böra hindren för en rationell skogsvård undanröjas? 



5:0) Huru stor procent af bruttoinkomsten af skogarna bör i stort åter- 

 föras till skogsmarken, där en rationell vård är möjlig, och där den icke är 

 möjlig? 



6:0) Bör afverkningen af den öfveråriga, ovä.xtliga skogen forceras och 

 i så fall, hur bör detta ske, så att skogsvården med tiden löper in i nor- 

 mala fåror? 



7:0) Huru stort bör ett revir ungefär vara, huru stor en bevakningstrakt, 

 då rationell vård af skogen är möjlig, dä sådan vård icke är möjlig? 



