EXTRA-ORDINARIE-SYSTEMET INOM SKOGSSTATEN. 4I7 



att en stor massa virke, som skulle kunna omsättas i penningar förfares, dels 

 genom att den efter gallring ökade tillväxten uteblir, är ju uppenbart. 



Bortseende frän en del äldre mer ofullständiga myrdikningar har ä reviret 

 dikning utförts under de fyra senaste åren med en blygsam summa af om- 

 kring 4,000 kronor per år, hvarför afsevärda arealer äro i behof af dikning. 



A Bräcka revir finnas för närvarande anställda, en revirförvaltare, en 

 assistent, 4 ordinarie och 3 extra kronojägare, och jag vägar påstä, att samt- 

 liga äro så upptagna af sin tjänst, att man rimligtvis ej kan begära mera af 

 dem, hvarför en utveckling med nuvarande personal för framtiden är omöjlig. 



Af hvad sålunda anförts synes mig otvetydigt framgå, att i)å reviret 

 gifves arbete för alldeles säkert tvä jägmästare och åtskilliga kronojägare ut- 

 öfver hvad som redan finnes. Detta är ej heller orimligt, då reviret är 191 1 

 lämnade större bruttoafkastning än hela östra distriktet är 19 10. 



Dä det emellertid måste anses olämpligt, att reviren, där rationell skogs- 

 vård kan bedrifvas på sä godt som hvarje kvadratmeter, äro så stora, att de ej 

 kunna skötas med en utan fordra två eller flera assistenter, kräfver äfven det 

 lilla Bräcke revir alltför väl en delning. Jämför jag revirets areal med are- 

 alen af sydländska revir, där afsättningsförhållandena ej äro en bit bättre än 

 å Bräcke revir, finner jag, att detta är flera gånger större än dessa, allt under 

 det praktiskt taget så godt som allting ännu återstår att göra på Bräcke 

 revir, medan åtminstone det gröfsta arbetet är imdanstökadt på de sydländska 

 reviren. 



Om jag också icke härmed lyckats visa, att reviret bör delas, sä har jag 

 åtminstone, synes det mig, visat, att en utredning är af behofvet påkallad. 

 Men äro förhållandena på detta revir sädana, som jag skildrat dem, äro de 

 sannerligen icke stort bättre i andra delar af Norrland. 



Jägmästare Wibeck: Jag vill blott fästa uppmärksamheten pä den af hof- 

 stallmästare Tamm framkastade förhoppningen, att en mängd extra jägmästare 

 skulle komma att användas af den nya skogstaxeringsbyrån, som ställts i 

 utsikt. Större delen af de extra jägmästare, som icke hafva årsförordnande, 

 hvilka f. n. uppgå till c:a 66 stycken, äro redan sysselsatta med skogsindel- 

 ningsarlieten. Jag kan icke inse, att i det afseendet någon särskild förändring 

 kommer att inträda, äfven om skogstaxeringsbyrån kommer till stånd. 



För öfrigt skall jag blott be att få framdraga några siffror, belysande 

 förhållandena inom vissa skogsstater i Tyskland. Där är det nu så, att rekry- 

 teringen inom skogsstaten sedan lång tid tillbaka har fattats såsom ett verk- 

 ligt skogspolitiskt problem, hvilket knappast kan sägas vara fallet hos oss. 

 Man finner på många ställen inom den tyska skogslitteraturen kalkyler öfver 

 detta ämne. Dylika kalkyler upprättades t. ex. är 1902 af professor Biihner. 

 Han ansåg redan då, att förhållandena i Baden voro mycket ofördelaktiga. 

 Där hade sä småningom 46 procent af skogstjänstemännen kommit att stå pä 

 extra stat, under det att 54 procent voro ordinarie. I Sverige är motsvarande 

 siffra icke 46 procent, utan 58 procent, således råder här ett mycket större 

 missförhållande. 1 Sachsen stod vid samma tidpunkt 42 procent af kåren 

 såsom extra, i Elsass-Lothringen 35 procent, i Preussen 33, i Hessen 31 

 procent och i Wiirtemberg 24 procent — ■ allt siffror, hvilka genomgående 

 äro afsevärdt lägre än hos oss. Så snart de extra ordinaries antal i respektive 

 stater tenderat till att stiga, har oppositionen blifvit mycket stark. Såsom en 



Skogsvårdsfortnirigrtis Tidskri/t. AIlwäntKt dtltn igi3% 



