430 NOTISEK. 



för lagförslagets motståndare att med sig förena så många som möjligt af 

 dem, hvilka voro vankelmodiga eller som kunde vara med på ett uppskof 

 för frågans ytterligare ventilerande. 



Sedan diskussionen afslutats, skedde votering, hvarvid med 1 8 röster mot 

 9 antogs moment i i utskottets hemställan. Som vid denna frågas afgörande 

 fordrades minst ^/^ röstöfvervikt för förslagets antagande, var detta således 

 nätt och jämnt, hvad som behöfdes. 



Därefter antogos äfven punkterna 2 och 3 i utskottsförslaget. 



I den kommitté, som skulle på nytt taga hand om skogslagsfrågan in- 

 valdes därefter af landstinget följande fem personer: Länsjägmästare O. Hj. 

 Humble samt landstingsmännen O. Werner, E Sandelin, f. d riksdagsmannen 

 Karl Karlson samt riksdagsmannen Johan Olofsson. 



Östersund i september 1913. 



O. Hj. Humble. 



-Yttranden öfver norrländska skogsvårdskommitténs förslag. 



VII. Domänstyrelsen i hvad det rör utsyningsafgifter. 



Till Konungen, 

 Genom nådig remiss den 21 juni 1912 har Eders Kungl. Ma]:t anmodat domänstyrelsen 

 att efter ölverjägmästarnas hörande afgifva underdånigt utlåtande öfver norrländska skogs- 

 vårdskommitténs betänkande, och får styrelsen till fullgörande häraf, efter att den 28 sist- 

 lidne mars och den 7 sistlidne juli hafva afgifvit underdåniga utlåtanden öfver vissa delar 

 af kommitténs betänkande, härmed i underdånighet anföra följande rörande kommitténs fram- 

 ställning i fråga om utsyningsafgifter. 



Kommittén har hemställt, att de uti kungl. kungörelsen den 1 1 december 1903 angilna 

 kostnader måtte upphöra att utgå, när utsyningsförrättningen afser hemman uti Västerbottens 

 och Norrbottens läns lappmarker eller Särna socken med Idre kapellag uti Kopparbergs lan 

 och verkställes åt ägare af sådant hemman, likasom ock då förrättningen verkställes a sådan 

 allmänning inom Västerbottens eller Norrbottens län, för hvilken finnes anställd af Eders 

 Kungl. Maj:t antagen skogsförvaltare. I hvad utsyningsafgifterna beröra sådana skogar, for 

 hvilka nu gäller kungl. förordningen den 24 juli 1903 angående åtgärder till törekommande 

 af öfverdrifven afverkning å ungskog inom Västerbottens och Norrbottens län har kommittéii 

 behandladt frågan om sättet för deras utgående i sammanhang med förslag till lag, afsedd 

 att träda i stället för nyss omnämnda förordning. 



Kommittén har i motiveringen redogjort för de belopp, hvarmed utsyningsafgifterna nu 

 utgå enligt Kungl. kungörelsen den 11 december 1903, samt lämnat uppgift om samman- 

 lagda beloppen af dessa afgifter under åren 1908, 1909 och 1910, hvarvid skilts mellan 

 Västerbottens och Norrbottens läns lappmarker, länens kustland. Västernorrlands och Jämt- 

 lands län samt Särna socken. I sammanhang med behandlingen af frågan om upptagande 

 af skogsvärdsafgifter hade kommittén framhållit, huruledes man frän håll, där man motsatte 

 sig desammas uttagande för virke från lappmarken, likväl erkände det önskvärda uti, att 

 något åtgjordes för skogsvårdens i lappmarken befrämjande. Äfvenledes hade kommittén 

 omnämnt, att det hufvudsakliga skäl, som anförts mot att virket från lappmarken belades , 

 med afgifter, afsedda för skogsvärdens främjande, vore, att skogsägarna här redan hade att ■ 

 erlägga afgäld för utsyning och därför skulle blifva märkligen betungade, om nu äfven en skogs- 

 värdsafgift tillkomme. För sin del hade kommittén framhållit, att dessa uttalanden nödvändigt 

 måste leda därhän, att ett val måste träffas mellan de båda slagen af afgilter, och kommitteii 

 hade för sin del ej tvekat att föreslå upptagande af skogsvärdsafgifter, under det att enligt 

 dess mening utsyningsafgifter uti vissa fall borde upphöra att utgå. De fall, da en dylik De- 

 frielse från utsyningsafgift lämpligen kunde ifrägakomma, vore, dä utsyning verkställdes at 

 hemmansägare uti Västerbottens och Norrbottens läns lappmarker samt uti Särna socken mea 

 Idre kapellag i Dalarna. ... , 



De belopp, som i form af utsyningsafgifter kunde beräknas komma statsverket till goao 

 från dessa landsdelar, vore förhållandevis obetydliga. Samtliga afgifter skulle dock ej omeaei- 

 bart upphöra att utgå. Kommittén ansäge nämligen, att äfven 1 dessa trakter afgald for utsyning 



