442 NOTISER. 



>De uniler skogsvärdsstyrclsens förs-aUning ställda medel fä ej användas för s/afens 

 skcgar, ecklesiastika skogar^ allmiinningsskognr äfvtyisom skogar tillhörundr \tni1ir, allmänna 

 inrättningar och stiftelser.» 



§ 6. I 



Mot bestämmelserna i denna paragraf har styrelsen intet att erinra. I 



§ 7. f 



Bisatsen i första punkten; »hvartill formulär lämnas af jordbruksdepartementets skogs- 

 kontor», torde böra utgå. Andra punkten torde, med hänsyn till hvad styrelsen föreslagit i 

 fråga om l §, böra erhålla följande lydelse: »Denna redovisning skall granskas af revisorer," 

 utsedde för ett år i sänder, en af Kungl. Maj;t, en af landstinget och en af hitshallnings- 

 sällskapets forva Itningsntskott » . 



Mot denna paragraf har styrelsen intet att erinra. 



Då styrelsen icke kan förorda skogsvårdsstyrelser för lappmarkerna samt för Särna 

 socken med Idre kapellag, följer ock däraf, att styrelsen i fråga om samma landsdelar icke 

 kan tillstyrka kommitténs förslag angående uppbärande af skogsvårdsafgifler. Endast för 

 privatskogarna inom de delar af Västerbottens och Norrbottens län, hvilka icke tillhöra lapp- 

 marken, anser sig styrelsen kunna på sätt ofvan angifvils tillstyrka upptagande af skogsvårds- 

 afgifter. Dessa privatskogar inom de båda nordligaste länen böra sålunda inbegripas i Kungl. 

 förordningen den li oktober igi2 om skogsvårdsafgift. Bestämmelserna böra ej galla all- 

 männingar. Beträffande dessa må särskildt framhållas, att det måste anses vara ett stats- 

 intresse både att verka för allmänningskogars bildande och fÖr befrämjande af deras skogs- 

 hushållning. Påläggas allmänningsskogarna skogsvårdsafgifter samtidigt som bestämmelse 

 meddelas därom, att skogsvärdsstyrelses medel ej f^ användas för dylika skogar, motverkas 

 nyss nämnda statsintresse både i fråga om allmänningars bildande och höjande af skogsvår- 

 den å desamma. 



Styrelsen anser sig i detta sammanhang böra särskildt erinra därom, att de ifrågasatta 

 skogsvårdsstyrelserna inom Västerbottens och Norrbottens läns kustland icke komma att i 

 samma omfattning som skogsvårdsstyrelserna inom öfriga delar af landet vara i behof af 

 medel. Medan sistnämnda skogsvårdsstyrelser själfva afiöna sina tjänstemän och tillsynings- 

 män, skulle nämligen motsvarande personal i de båda nordligaste länen komma att aflönas med 

 statsmedel. Skogsvårdsafgifterna och de statsmedel, som eventuellt komma att ställas till 

 sistnämnda läns skogsvärdsstyrelses förfogande, torde sålunda nästan uteslutande kunna dispo- 

 neras till direkta skogsvårdsåtgärder. 



Det är en oafvislig nödvändighet att för höjandet af skogsvården ä privatskogama 

 äfven i Lappland och i Särna socken med Idre kapellag i Dalarna anskaffa härför nödiga 

 medel. Både kommittén och dess reservanter hafva med skärpa betonat detta. Såsom ett 

 ytterligare stöd härför far styrelsen anföra, att det hittills nästan uteslutande är större skogsägare, 

 hufvudsakligen skogsägande sågverksbolag, som inom lappmarkerna uppoffrat penningar för 

 höjande af skogsvärden å sina hemman. Härvid har förfarits pä det satt, att skogsägaren 

 låtit genom fackman upprätta förslag till detaljerad hushållningsplan för skogen, därvid före- 

 slagits att afverkningen måtte få höjas öfver den normala med ett efter omständigheterna 

 växlande belopp. Samtidigt lämnas förslag till bäckrensning, afdikning af sumpmarker, 

 markberedning för främjande af skogsäterväxten m. m. Sedan planen granskats af veder- 

 börande öfver jägmästare och taxator, har domänstyrelsen pröfvat ärendet och därvid i regeln, 

 dä detta frän skogsvärdssynpunkt varit motiveradt, medgifvit. att afverkningsbeloppet finge 

 höjas öfver det normala, Jinder villkor att vissa arbeten till skogsmarkens förbättrande, be- 

 ständsvårdens höjande och föryngringens befrämjande komme att utföras. Därest sådana 

 arbeten därefter icke komma till stånd, har styrelsen förbehållit sig rätt att nedsätta afverk- 

 ningsbeloppet. Höjningen af detta har nämligen grundats på, bland annat, att skogen komme 

 att erhålla stegrad afkastningsförmåga genom den värd, som skulle ägnas ät skogsmarken, 

 skogsbestånden och föryngringen. 



t 



