FÖREKOMMANDE AF SKADEGÖRELSE A UNGSKOG. 475 



tager, att sistnämnda order at" år 1904 från öfverstäthällareämbetet föranledt 

 motionärens uppgift om förutvarande intygstvång vid julgransförsäljning i 

 Stockholm. 



Styrelsen har tagit del af riksdagsförhandlingarna i denna fråga såväl 

 vid 191 1 års Riksdag, dä samma motion bifölls af andra kammaren, men 

 afslogs af första kammaren, som vid 191 2 års Riksdag, hvilken till Eders 

 Kungl. Maj:t aflätit här ifrågavarande framställning. I första kammarens pro- 

 tokoll n:r 13 den 6 maj 19 12 finnes å sid. 3 följande uttalande af grefve 

 Lagerbjelke: »Efter hvad jag inhämtat af pressen, har man i Uppsala under 

 senare åren vid julen fordrat bevis för att de, som sälja julgranar, äfven fått 

 skogsägares tillstånd att förvärfva dem, eller ock att det är markägaren själf, 

 .som häller dem till salu. Detta har kunnat ske, och det har visat sig myc- 

 ket effektivt.» Med anledning af detta uttalande har styrelsen gjort förfrågan 

 hos polismästaren i Uppsala, som i skrifvelse till styrelsen den 7 septemJaer 

 191 2 lämnat upplysning om därstädes företagen polisåtgärd, som möjliggjorts 

 därigenom, att julgranshandeln i Uppsala icke försiggår å något salutorg utan 

 längs en gata. Östra Ägatan, där polismyndigheten kunnat göra till villkor 

 för handelns utöfvande, att säljarna skulle vara försedda med bevis om att 

 de lagligen förvärfvat julgranarna. Den stora allmänheten hade visserligen 

 icke insett grunden till att en sådan polisföreskrift kunnat lagligen meddelas, 

 utan lefde i den tron, att julgranar icke alls finge säljas i Uppsala utan be- 

 vis, hvarom någon förordning dock ej funnes, men något klagomål hade lik- 

 väl icke försports. Åtgärden hade ursprungligen vidtagits i anledning af 

 länsjägmästaren R. Liibecks anhållan om ]iolismyndighetens medverkan för 

 stäfjande af oloflig skadegörelse å ungskogen. Genom hans försorg hade 

 koninumalnämndsordförande och skogsvårdare å landsbygden kring U[)psala 

 vidtalats att lämna bevis om rätt förvärf af granarna, hvarjämte anslag i sock- 

 narna gjorts om det i Uppsala gällande förbudet samt kommunalnämndsord- 

 förandenas och skogsvärdarnas åtagande att lämna bevis. Det omak, som 

 skogsägarna fått vidkännas, syntes de gärna ha/va underkastat sig, då de i utbyte 

 fått sin ungskog fredad från sköfling af andra. De i Uppsala vidtagna åtgär- 

 derna, som alltjämt komme att tillämpas, hade enligt polismästaren visat sig 

 fullt effektiva, och någon bri.st på julgranar hade icke uppstått, ej heller hade 

 oskälig prisstegring inträdt. I fråga om den tidvis skeende försäljning af tall- 

 tojjiiar, som vanligen ägde rum å torgen, hade ingen motsvarande bestäm- 

 melse införts. Exemplar af blankett för »Atkomstintyg för julgranar» och af 

 för landsbygden afsedt anslag -).\tt observeras vid försäljning af julgranar i 

 Uppsala» har polismästaren öfverlämnat till styrelsen. 



Styrelsen har gjojt samma förfrågan hos polismyndigheten i några andra 

 större städer inom landet, men liknande åtgärder hafva därstädes ej vidtagits. 

 Däremot förekomma sädana i Köpenhamn, hvilket framgår af landtbruksklub- 

 bens i Stockholm ofvannämnda framställning af den 20 maj 1904. Polis- 

 mästaren i Malmö har därefter i skrifvelse till styrelsen den 6 december 191 2 

 meddelat, att poliskammaren därstädes numera beträffande handeln med tall- 

 och grantoppar samt julgranar utfärdat enahanda bestämmelser som de uti 

 förevarande afseende i fråga om tall- och grantoppar i Stockholm sedan den 

 12 februari 19 12 gällande. Därjämte har öfverstäthållareämbetet för polis- 

 ärenden i Stockholm den 28 november 1912 på framställning af skogsvårds- 

 styrelsen i Stockholms län utsträckt sin nyssnämnda bestämmelse att gälla 



