476 FÖREKOMMANDE AF SKADEGÖRELSE Ä UNX,SKOG. 



äfven julgranar pä samma sätt som i Uppsala föreskrifvits. Slutligen lärer 

 Göteborgs poliskammare den 13 december 191 2 bifallit en framställning i 

 samma syfte frän skogsvärdsstyrelsen i Göteborgs och Bohus län. 



Efter denna redogörelse för vissa i ämnet meddelade föreskrifter får 

 styrelsen för egen del i underdånighet anföra följande; 



Styrelsen vill därvid först framhålla, att det af styrelsen här fönit kur- 

 siverade uttalandet frän polismästaren i Uppsala synes jäfva riktigheten af 

 följande slutsats i Riksdagens jordbruksutskotts utlåtande n:r 13 den i mars 

 ig 12, nämligen: »Ehuru det icke kan förnekas, att en sådan skyldighet (att 

 styrka den lofliga åtkomsten al det saluhällna) skulle i viss män vara ägnad 

 att förebygga skogsäverkan af förevarande slag, finner sig utskottet dock icke 

 kunna tillstyrka en dylik bestämmelse, enär densamma otvifvelaktigt skulle 

 komma att verka såsom ett otillbörligt hinder för skogsägarna själfva vid af- 

 yttrandet af sådana skogsprodukter, som i motionen afses». Jordbruksutskottet 

 har därförut såsom medel mot denna skogsäverkan hänvisat till de för till- 

 grepp af ifrågavarande art i 24 kap. 3 § och 20 kap. 2 § strafflagen stad- 

 gade straffbestämmelserna. 



Styrelsen anser nämnda lagparagrafer icke innebära effektivt skydd mot 

 skadegörelse på ungskog, hvarigenom skogsproduktionen afbrytes utan att ens 

 alltid kunna i fråga om enskilda stammar anläggas pä nytt under skogsbestån- 

 dets återstående \äxttid. De polisföreskrifter, som nu tillämpas i Stockholm 

 i fråga om handel med tall- och grantoppar samt julgranar och i Uppsala i 

 fråga om julgranar, synas styrelsen vara lämpliga och böra stödjas af allmän 

 lag eller förordning. Behofvet af sådant stöd framgår af den korrekta och 

 på en säregen omständighet grundade, men till följd däraf ofullständiga till- 

 lämpningen i Uppsala samt af de anmärkningar, som vid diskussionen om 

 denna fråga i Riksdagen framkommit mot den omläggning af bevisningsskyl- 

 digheten rörande förvärfvet, som polisföreskriften i Stockholm innebär. Om 

 intygsskyldigheten lagligen ordnas, behöfver den ej fä karaktären af en sådan 

 omläggning i vidare män än som ansetts nödvändigt i flera andra fall, såsom 

 exempelvis genom gällande inskränkningar i vildthandeln eller i rätten att 

 frakta undermåligt virke af ungskog i viss del af landet. 



Dylik anordning af bevisningsskyldigheten bör tydligen endast afse att 

 förebygga uppenbar skadegörelse å ungskog och plantering. Hit räknar sty- 

 relsen afverkning af hela ungtallar och julgranar samt afhuggning eller stymp- 

 ning på annat sätt af toppar af svensk tall oeh gran äfvensom af alla slags 

 grönskande delar af idegran (Taxus baccata) och andra barrträd an svensk 

 tall och gran. Salubjudna ungtallar och julgranar tillhöra i regeln de vack- 

 raste och mest välformade inom beständen, hvarjämte de måste hafva varit 

 mer eller mindre fristående för att grenarna skola hafva blifvit allsidigt ut- 

 vecklade. Genom afverkningen af dessa ungträd nedbringas sålunda äter- 

 växten kvalitativt på samma gång som luckor uppkomma pä de ställen, där 

 någon utglesning icke utan skada kan äga rum. Stympning af träden med- 

 för antingen deras utdöende eller hindrar deras normala utveckling i så hög 

 grad, att träden vid beständens värd måste förr eller senare afverkas utan att 

 dessförinnan hafva erhållit saluvärde. Idegranen är ett i vårt land i följd af 

 tilltagande skadegörelse därå utdöende träd, hvilket bör ägnas allt det skydd 

 man lämpligen kan bereda detsamma. Särskildt i Stockholm torgföras grenar 



