vägar, ansäges kronojägarna böra erhålla ersältning tor hållande af velociped, hvilken er- 

 sättning ansåges böra utgå med 25 kronor årligen. När kronojägare tjänstgjorde utom sin 

 bevakningstrakt på grund af föreskriften i § 42 af 1909 års instruktion, borde han åtnjuta 

 reseersättning från hemvistet till den plats utom bevakningstrakten, där tjänstgöringen vore 

 afsedd att börja, samt åter till hemvistet från den plats, där tjänstgöringen afslutats. Dylik 

 reseersättning borde utgå pä järnväg med afgift för plats i III klass, på ångbåt med afgift 

 för däcksplats samt för resa efter skjuts med lega för en häst. Då andra samfardsmedel 

 komme till användning, borde reseersättningen utgå efter samma grunder, som då skjuts 

 nyttjades. 



När förrättningen ägde rum inom 5 kilometer från kronojägarens hemvist, skulle 

 dagarfvodet utgå med allenast hälften af förut nämnda belopp, hvarjämte reseersättning för 

 sådant fall ej skulle utgå, äfven om sådan ersättning på grund af hvad ofvan sagts eljest 

 skulle utgått. 



Kronojägareförbundet har i anledning häraf hemställt, att kronojägares dagarfvoden och 

 respenningar måtte bestämmas till hälften af jägmästarnas utom för järnvägs- och ångbåts- 

 resor där det bestämmes såsom i reglementet. 



Styrelsen far i anledning häraf erinra därom, att den norrländska skogsvårdskommitlén 

 i fråga om reseersättning ät jägmästare hemställt bland annat, att såsom ersättning för tjänste- 

 resor, hvilka ej företagas enligt särskildt förordnande, borde för revirför^altare och assi- 

 stenter utgå ett dagtraktamente af 6 kronor samt för resa efter skjuts lega för en häst. 

 Kronojägareförbundets framställning, hvilken är synnerligen otydlig, torde sannolikt böra så 

 förstås, att kronojägare skulle erhålla vid göromål i tjänsten dels i?iom egen bevaknings- 

 trakt af 3 kronor samt för resa half lega för skjuts efter en häst utom \id järnvägs- och 

 ängbåtsresor, då ersättningen skulle utgå enligt gällande resereglemente, dels jitom bevak- 

 ningstrakten reseersättning enligt kommitterades förslag, dock med dagtraktamente för för- 

 rättningsdagar af 3 kronor. I fråga om ersättningens begränsande, när förrättningen ägde 

 rum inom 5 kilometer från förrättningsmannens hemvist, har kronojägareförbundet ej gjort 

 någon erinran mot kommitterades förslag. 



Styrelsen har visserligen äfven för sin del funnit den norrländska skogsvårdskommit- 

 téns förslag uti ifräga\'arande afseende gifva anledning till erinran, men då hithörande frå- 

 gor torde böra behandlas gemensamt för hela riket, far styrelsen anhålla att hänidlag få uttala 

 sin mening i samband med yttrande öf\'er det betänkande, som torde komma att afgifvas 

 af de sakkunniga, som redan äro sysselsatta med utredning af frågan om skogshushållnin- 

 gens ordnande i södra och mellersta delarna af landet. 



Remissakten återställes härjämte 



Stockholm den 10 november 19 13. 



Underdånigst : 



KARL FREDENBERG. 



Th. Örtenbl.^d. Pr. Giöisei.. Th. Hermf.i.in. 



a: g. g. Norlinjr. 



XII. Domänstyrelsen i hvad det rör lagstiftningsåtgärder till beredande af 

 skydd för skogsodlingar mot skada af betande kreatur. 



Till Konungen. 



Genom nådig remiss den 9 mars 191 2 har Eders Kungl. Maj:t anmodat domänsty- 

 relsen att afgih'a underdånigt utlåtande öfver norrländska skogsvärdskommitténs underdåniga 

 framställning den 21 februari 1 912 angående lagstiftningsåtgärder till beredande af skydd 

 för skogsodlingar mot skada af betande kreatur. Till fullgörande häraf får styrelsen i un- 

 derdånighet anföra följande. 



Kommittén har i sin härmed återgående framställning först lämnat en. redogörelse, för- 

 utom för frågans uppkomst, för nu gällande bestämmelser uti ifrågavarande hänseende äf- 

 vensom för den ställning statsmakterna intagit till ett i senare lid framkommet förslag till 

 vissa ändringar i dessa bestämmelser. Af denna redogörelse synes största intresset böra 

 fästas vid hvad Eders Kungl. Maj:t i nådig proposition till 1903 års Riksdag föreslagit så- 

 som tillägg till 5 5 i stängselförordningen, nämligen följande; »Styrkes hos Konungens be- 

 fallningshafvande, att ohägnad skogsmark är föremål för skogsodling, och att området för 



