FÖRBRUKNING AV VIRKE TILL HUSBEHOV 17 



förhållandena inom länet med avseende å areal, natur, kiiniaf samt befolk- 

 ningens levnadssätt oeh niiringar m. in. 



\'ästernorrlands län upptager en areal av tillhopa något mer än 25.500 

 kvadratkilometer, varav 25,465 kvadratkilometer med en folkmängd av 

 omkring 221,000 personer komma på landsbygden. Xatur och näringsliv 

 få sin särskilda prägel därav, att länet till största delen tillhör de stora mo- 

 rän- och myrmarkernas område, beläget på 200 — 500 meters höjd över 

 havet. Endast en smal kustremsa med trånga men djupa inskärningar 

 efter floddalarna utmärker sig för havsavlagringar av sand och lera. Inom 

 det förra området äro odlingsmöjligheterna i allmänhet begränsade, åt- 

 minstone i jämförelse med låglandet, där en gammal kulturbygd med 

 blomstrande åkerbruk utbreder sig. Skogsmarken upptager på detta sätt 

 mer än 80 % av länets hela areal, medan den odlade jorden är inskränkt 

 till omkring 6 % av ytvidden och återstoden 14 % utgöres av impediment. 



Med avseende å klimatet bör anmärkas, att medeltemperaturen för Här- 

 nösands stad, somi ehuru belägen vid havet torde kunna företräda länet i 

 detta avseende, bestämts för januari till — 6,3^, för april till +1,3°, för 

 juli till -f 15,1°, och för oktober till +4,2° samt för hela året till +3,4^, 

 allt Celsius. De olika årstider, som dessa temperatursiffror representera, 

 upptaga ungefärligen följande antal dagar, nämligen vintern 170 dagar, 

 våren 50 dagar, sommaren 95 dagar samt hösten 50 dagar. Klimatet ut- 

 märkes av regnig höst och rikligt snöfall på vintern samt utpräglad neder- 

 bördsbrist under försommaren. Svårare stormar förekomma endast sällan. 



Jordbruk i förening med skogsdrift under vintern äro de vanligaste nä- 

 ringskällorna för länets befolkning. Såsom redan tidigare i annat sam- 

 manhang blivit omnämnt, är länet fördelat i ett stort antal — -3-33,3 

 stycken — små brukningsenheter med en uppodlad areal, som i allmän- 

 het ej överstiger 10 hektar. Stora flertalet av dessa brukas av ägarna 

 själva. Men till följd av de stora skogsbolagens ägoförvärv har en avse- 

 värd del av dem blivit upplåtna på arrende. Från skogsvårdssynpunkt 

 har denna tingens ordning haft den betydelsen, att förbrukningen av virke 

 •till husbehov å dessa egendomar blivit i stor omfattning underkastad ut- 

 syning och kontroll, vilket helt visst befordrat sparsamhet med skogspro- 

 dukterna. Till ett rakt motsatt och synnerligen beklagligt resultat hava 

 sådana avverkningsrättsavtal lett, där ny ttj anderätten varit betingad av 

 förbehåll för jordägaren att av den upplåtna skogen fritt få taga sitt hus- 

 behov. I dessa fall, som tidigare voro mycket vanliga, förekommer sann- 

 skyldigt slöseri med såväl bränsle som l)vggnadsvirke, varom särskilt de 

 stora »överloppshusen» å dessa ställen bära vittne. 



2. Skrtgsvårcis/öreniiigens TidsJcri/t iQ3o. Serien A. 



