LIGNIX OCH LIGMX RE AKTIONER 53 



\"i fa sålunda ett inre aramoniumsalt med naftj-lamin kopplad till 

 aldehydkomplexen, så att det hela bildar en cyklisk förening, \-ilket 

 förklarar såväl olösligheten i vatten och utspädda syror som färgen. 



Behandlas nu detta salt med alkalier, så spaltas ringen på två sätt. 

 Dels bildas alkalisaltet av syran: 



dels ock alkalisaltet av ligninsulfonsjTan själv och fri naftj^lamin. Det 

 är då klart, att vid tillsats av en syra till det förra saltet det näranda 

 cykliska naft)-Iammoniumsaltet måste regenereras, liksom att samma 

 cykliska salt måste uppkomma vid tillsats av ett naftylaminsalt till den fri- 

 gjorda lignosulfönsyran . Det må emellertid nämnas, att man icke med alla 

 baser erhåller så g\-nnsamt resultat. Reaktionen kan ock gå så, att kopplingen 

 fullständigt spaltas. Reaktionerna äro så genomskinUga, att någon annan 

 tolkning ej synes vara möjlig. 



Fällningen innehåller såsom medium 2 % jV och 5,1 % 5, alltså på 

 I at. iV 1,2 at. 5. 



Ligninsulfonsyran och därmed ligninet självt måste sålunda innehålla 

 akroleinkomplexen RCH : CH ■ CHO såsom konstitutiv beståndsdel. Enligt 

 vad förut är anfört måste komplexen i sin helhet vara koniferylaldehyd : 



CH : CH. CHO (i) 



q,^,! OCH, (3) 



\0H 4) 



Koniferylaldehydens aldehydkomplex föreligger i sin enklaste aromatiska 

 form i fenylakrolein eller kanelaldehyd, C^ H. CH : CH : CHO. 



Kanelaldehyd tinnes såsom huvudbeståndsdel i kanel- och cassiaolja. 

 Såsom ett behövligt komplement till föregående undersökning var det 

 nödvändigt att fastställa kanelaldehyds förhållande till floroglucin och 

 aromatiska aminer. Det visade sig därvid, att kanelaldehyd med floro- 

 glucin och saltsyra eller Wiesners reagens giver en praktfull röd färg, 

 livligt erinrande om motsvarande ligninreaktion. om än mera högröd. 

 Att kanelaldehyd lätt kopplas med anilin och naftylamin till gula för- 

 eningar t. ex. C, H. CH: CH . CH : XC, H. känner man av litteraturen, 



ö 9 O a 



ett förhällande som jag ock fann bekräftat. Om kanelaldehyd upphettas 

 med sulfitkoksyra i tillsmältrör till 100^, så löses den långsamt. Avlägs- 

 nas sedan det fria och löst bundna sulfitet, så fäller ^5-nat'tylamin i sur 

 lösning en vackert gul kropp. Efter hand som kopplingen sker, utfaller 

 i början en plastisk massa som i köld hårdnar; därefter uppträder för- 

 eningen i kristalliserad form. Föreningen är det cvkliska saltet: 



