TORSTEN LAGERBERG 



YTTERLIGARE BIDRAG TILL KAXNE- 



DOMEX OM TOPPRÖTORNA 



HOS GRANEN. 



I »Meddelanden från Statens Skogsförsöksanstalt» h. i6, n:r 5, 191g, 

 har förf. framlagt resultaten av en undersökning över snöbrottens 

 bet>-delse för topprötor hos granen. En närmare granskning av 

 detta för skogsvården betydelsefulla spörsmål framstod nämligen såsom 

 särskilt önskvärd efter de svårartade snöbrott, som inträffade i de norra 

 delarna av landet vintern 19 10 — 19 ii. Denna undersökning gav mera 

 allmänt till resultat, att toppröta så gott som regelbundet infinner sig 

 efter snöbrott, om detta icke inträffar vid allt för klena dimensioner, och 

 vidare att denna rötas tillväxt under de första åren är anmärkningsvärt 

 snabb. Det är därför uppenbarligen förenat med en betydande risk att 

 låta snöbrutna granar kvarstå. I synnerhet gäller detta om växtliga 

 träd. Den enda rationella behandlingen av snöbrotten är därför avverk- 

 ning, och detta ju förr dess hellre. D. v. s. naturligtvis endast under 

 den förutsättning, att man i första hand anser det vara av vikt att 

 förebygga virkets förstörelse. Men givetvis kunna understundom även 

 andra synpunkter tränga sig i förgrunden, då de brutna stammarnas öde 

 skall avgöras. Ibland kan det kanske vara lämpligt eller rent av nöd- 

 vändigt att hålla kvar ett snöbrutet bestånd som markskydd, eller må- 

 hända kan det till och med anses erforderligt att låta de brutna träden 

 stå kvar som fröträd å vissa exponerade höjdlägen, även om man måste 

 räkna med en avsevärt försvagad fröproduktion, sedan kronans övre, 

 rikast kottalstrande parti gått förlorat. 



Det intresse, som från skogsmännens sida kommit min undersökning 

 över topprötornas uppträdande till del, har varit stort och har bl. a. tagit 

 sig mera direkta uttryck. Redan vid Skogsvårdsföreningens sammanträde 

 den 15 mars 19 19, då jag i föredragsform meddelade mina resultat, 

 framlade jägmästare G. KOLMODIN under den därpå följande diskussionen 

 sina erfarenheter över topprötor i de snöbrutna Orsaskogarna. Det 

 framgick därav, att dessa erfarenheter i allt väsentligt torde stå i överens- 



