ARREXDELAGSTIFTNIXGtN FuR SKOGSBVCiDENS SMÅBRUK 73 



illustrera sålunda, vad jag förut framhållit, att för ifrågavarande små- 

 brukare skogsarbetet är huvudsaken och jordbruket bisak. Utan för- 

 ening mellan arrendekontrakt och med bindande avtal om skogsarbete 

 och skogsarbetslöner böra de vara likgiltiga för längre arrendetider. 



Rätteti -itt nyodla mot ersättning vid arrendets fränträdande skulle 

 vara en andra huvudpunkt i en social arrendelag, och obestridligt är 

 väl, att den småbrukare, som är både intresserad jordbrukare och in- 

 tresserad nyodlare, kan sätta så stort värde på att fa nyodla, att han 

 ser sig hava råd att avvara den större arbetsförtjänst, han kunde för- 

 värva genom annat arbete. Men dessa sä intresserade nyodlare äro 

 säkerligen icke många. Eljest finnes det nog hos de större skogsägarna, 

 som förevarande lagstiftningssträvanden förnämligast åsyt'ta, lägenheter 

 som passa för dessa fåtaliga, som verkligen åtrå nyodlingen. 



Inom vidsträckta trakter är det ju ett väsentligt intresse även för 

 skogsägaren att skapa nyodlingar. Jag tänker härvid icke endast på 

 de stora ödevidder, där botasta skogsarbetare saknas och där ett bättre 

 skogsbruk redan nu kunde förverkligas, om fasta småbrukande skogs- 

 arbetare funnos, utan även på de vidsträckta trakter säväl i nordligare 

 som i sydligare skogsområden, där skogsarbetaren med mycken möda 

 och oerhörd tidsspillan skördar sina ofta illa belägna s. k. röjslar och 

 slåtterängar med skördar, vilkas fodervärde understiger halmens. 



Genom att nyodla en liten bit mosse eller ibland befintiig annan jäm- 

 förelsevis lättodlad mark, kunde skogsarbetaren sedan skörda samma 

 foderkvantiteter med långt mindre än hälften av det årliga arbete, han nu pä 

 grund av gammal hävd m. m. anser sig böra nedlägga pä sina mer eller 

 mindre odugliga slåttermarker. Odlade skogsarbetaren i dylika fall. 

 uträttade han ett i mångdubbel måtto produktivt arbete. Han skapade, 

 sedan nyodlingen gjorts, samma fodermängd pä väsentligt kortare ar- 

 betstid varje år och finge en så mycket längre arbetstid över för ett 

 skogsarbete, som vore givande icke blott för honom utan även för 

 skogsägaren, och detta sistnämnda i sådan grad. att skogsägaren borde 

 vara angelägen om att på verksamt sätt ekonomiskt stödja nyodlingen. 

 Ju flera dagar skogsägaren far hjälp av torparen såsom skogsarbetare 

 desto bättre, och skogsägaren vinner ju också den mark tillbaka för 

 skogsbruk, vara arbetaren nu skördar sitt mindrevärdiga foder. 



Pä dylikt sätt tillkomna odlingar hava ju även den fördelen med sig 

 framför de nyodlingar, som göras endast tor nyodlandets egen skull, 

 att de bliva påtagligt lönande ur allmän ekonomisk synpunkt. Som 

 bekant är ju. såsom ä\en nyss antytts, nyodlandet sett helt för sig så 

 arbetsdrj-gt och dyrbart, att odlaren i allmänhet ej får tillnärmelsevis 

 daglön för sitt arbete genom ökade skördemöjligheter. Ett tusen kro- 



