74 ARVID NILSSON 



nor tunnlandet anses numera vara en billig odlingskostnad. Och sädant 

 belopp hava ju de vanliga jordbrukarna i stort sett icke makt att be- 

 tala för ett jordbruk, icke ens om i beloppet inbegripes åbyggnadernas 

 värde. 



Det ligger sålunda en även ur nationalekonomisk synpunkt bety- 

 dande vikt uppå, att det mesta möjliga göres av det för markägare 

 och brukare ömsesidiga odlingsintresset. Det måste väl därför vara 

 mindre lämpligt att medels lag tvinga skogsägaren att betala så- 

 dana odlingar, som han icke har intresse av. Det kan icke heller för- 

 väntas, att en odlingsintresserad skogsägare skall mäkta bevara sitt 

 ur allmän synpunkt sä betydelsefulla odlingsintresse, om han får be- 

 vittna hurusom småbrukare, som han förskaffat bostad och hjälp till 

 viss odling, sysselsätter sig med fortsatt odling i st. f. med ett ange- 

 läget skogsvårdsarbete, som får vila för den i dylika fall mindre pro- 

 duktiva odlingens skull. 



Här invändes, att skogsbolagen icke ännu börjat visa något verk- 

 samt intresse i större skala för dessa nyodlingar, men tendensen är väl 

 dock given, sedan skogsägarnes ekonomiska fördel av att stödja vissa 

 nyodlingar klarlagts. Dylik invändning kan från skogsägarhåll även 

 besvaras med, att nyodlingsintresset bland skogstorparne icke framträtt 

 i nämnvärd grad. Undantag torde väl även hava varit, att torparne 

 i skogsområdena vägrats nyodla och nekats någon ersättning för sin 

 nyodling. 



Allmänna arrendelagen är passiv ifråga orn nyodlingen och den norr- 

 ländska lagen säger i detta avseende i § ii att, »om arrendatorn ge- 

 nom nyodling — — — på ett varaktigt sätt förökat fastighetens värde, 

 njute han ersättning därför av jordägaren, när fastigheten avträdes; 

 dock att ersättning för nyodling ej utgår med mindre jordägaren läm- 

 nat skriftligt samtycke till nyodlingen eller arrendatorn före dess före- 

 tagande hos jordägaren anmält sin avsikt att nyodla samt därvid an- 

 givit platsen och de ungefärliga gränserna för det tillämnade odlings- 

 området — » 



Av skäl, som jag nyss anfört, borde det vara tillfyllest att i en ar- 

 rendelag för smålägenheter i skogsbygden införa endast sådan bestäm- 

 melse om nyodling, att brukare äger nyodla efter markägarens skrift- 

 liga medgivande och att i sådant skriftligt medgivande även skulle an- 

 givas i vilken grad tilläm nat odlingsföretag av markägaren ersattes. 



Av vida större betydelse för skogssmåbrukaren är rätten att huru 

 som helst nyodla mot ersättning är det, såvitt jag förstår, att han blir 

 i tillfälle att sköta sin redan befintliga jord något så när ordentligt. 

 Den allmänna arrendelagen säger intet härom, men den norrländska 



