82 DISKUSSION 



grund för glidande löneskalor, som såväl arbetare som arbetsgivare kunna lits 

 sig till. De grunder som nu stå till buds äro som jag förut framhållit brist- 

 fälliga. Markegångstaxorna .äro ju ej mycket att bygga på av bland andra 

 orsaker den, att det kan tänkas bli arbetarna själva, som upprätta dem. De 

 fixeras ju genom bemedling av sockenombud, som sammanträda, visserligen 

 inför Konungens Befallningshavande, men om jag ej är orätt underrättad, 

 hava dessa so.ckenombud rösträtt vid fastställandet av de olika taxeprisen. 

 Vid numera gällande demokratiska styrelsesätt bliva givetvis flerstädes arbe- 

 tare utsedda till ombud och skulle dessa sålunda sättas att rösta i egen eller 

 i de samarbetande kamraternas sak, om markegångstaxorna skulle läggas till 

 grund för arbetarnas löneregleringar. 



En annan svaghet hos markegångstaxorna är, som jag förut framhållit, 

 att de bestämmas endast en gång om året. Nu växla ju omkostnaderna så 

 hastigt, att man behövde en smidigare beräkningsgrund. 



Dugliga löneskalor för skogsbruket kunna, såvitt jag förstår, icke erhållas 

 på annat sätt än genom hjälp av socialstyrelsen, och det vore enligt min 

 mening därför lämpligt alt ingå till socialstyrelsen med anhållan om dess 

 medverkan för att ernå speciella indextal för skogens yrkesgrupp inom skilda 

 orter. Det bleve nog därefter lättare att göra mindre kortvariga kontrakt. 

 Dessa speciella skogsindextal borde vara tvenne, ett för huggare och ett för 

 körare. För huggarnas indextal skulle väl en kombination av deras levnads- 

 omkostnader och gällande mansdagsverkspriset bliva grundläggande och för 

 körarnas en sammanställning av deras levnadsomkostnader, omkostnaderna 

 för häst och redskap samt kördagsverkspriset. 



Överdirektör af Wahlberg: Jag tror icke. att markegångstaxorna äro 

 så svåra att tillämpa. När ombud väljas, finnes det bestämmelser, huru de 

 skola väljas. De personer, som uppgöra dessa markegångspris, företräda dels 

 arbetsgivareintresset, dels arbetarna. Kunde man tänka sig ett sådant system, 

 att sockenvis valdes ombud för arbetsgivare och arbetare för uppgörande av 

 markegångstaxan, så kunde detta bliva en utgångspunkt, varigenom man kunde 

 få det riktigaste resultatet. Får man denna siffra klar, så kan man lösa dessa 

 frågor, och då spelar det icke någon roll, om jag utarrenderar lägenheten på 

 ett eller flera år. 



Ordföranden, konteramiral A. Lindman: För min del skall jag be att fa 

 yttra ännu några ord för att klargöra min ställning till de långa kontrakten. 

 Jag är icke någon motståndare till långa kontrakt i och för sig. Min egen 

 erfarenhet säger mig, act under en lång följd av år jag aldrig avskedat någon 

 torpare, och jag tror nog, att det förhåller sig på samma sätt på en mängd håll. 

 Följaktligen tror jag icke, att det finnes något direkt behov av långa kontrakt, 

 men det kan bli, och jag erkänner, att en sådan arrendator har en viss trygghet. 

 Jag har sålunda intet att invända mot de långa kontrakten, om man kan 

 tänka sig något system med glidande skalor, t. ex. beträffande kolningen, om 

 detta kan ske med markegångstaxan eller socialstyrelsens prisindex som grund. 

 Kan man göra något sådant, tror jag, att därigenom kunde skapas en så riktig 

 grund, som det är möjligt att ernå. Hade man ett sådant system, så vore 

 ganska mycket vunnet. 



Medan jag har ordet, skall jag be att få säga ännu ett ord. Jag tror att lands- 



