ARRENDKLAGSriFTMNGKX FOR SKOGSBYGHKNS >.MABRUK S5 



förmåner allestädes voro desamma och om förhållandet mellan >främmande - 

 arbetares löner och de bofastas sålunda överallt vore lika. vore givetvis möj- 

 ligheterna att ernå ett gott resultat på den nu förordade vägen större. Men 

 alla veta vi vilka olikheter föreligga i detta hänseende t. o. m. inom små 

 områden. Omläggningar av avlöningssystemen kunna bliva nödvändiga, lättare 

 att genomföra på ett håll än på ett annat. Ofantligft viktigt synes det mig 

 emellerid vara. att man försöker komma fram på denna väg. 



X}-odlingsfrågan är i mina ögon en relativt liten fråga, därför att nyodlin- 

 gen, åtminstone i de trakter jag känner närmast, säkerligen skola förekomma 

 i relativt liten skala, där de icke bliva föremål för initiativ från markägare- 

 håll. 



Kapten de \erdier nämnde om lämpligheten av egna hem med småbruk 

 för skogsarbetare såsom en erfarenhet från hans hemtrakt. Den trakten hörer 

 emellertid till de undantagstrakter i skogarna, där man har särskilt god till- 

 gång på folk. Mitt anförande har gällt de skogsområden, där man har mer 

 eller mindre ont om bofast folk och där man alltså behöver hava arbet>- 

 kraften mer i sin hand ån med självägaresystemet är möjligt för att kunna 

 utföra behövliga skogsbruksarbeten. 



Länsjägtnästare Dybeck: F)et talas om att skogsbruket skulle anskaffa 

 fasta arbetare, och det yttras farhågor för att dessa arbetare icke skulle kunna 

 bibehållas för arbetet på de skogar, där de äro anställda för att arbeta. Det 

 talas vidare om att de gå utanför skogsgränsen och skaffa sig arbete av andra, 

 som kunna betala litet mera. \'arför kunna då de, som erbjuda arbete utom 

 dessa gränser, betala litet mera? Jag tror. att det beror därpå, att de. som 

 löst arbetarefrågan genom anställande av fasta skogsarbetare, i regel räkna 

 på att för den förmånen, som en skogsarbetare har genom att vara arrendator. 

 han visserligen bör betala en liten simmia — loo eller ett par hundra kronor 

 — men att han dessutom bör betala litet mera genom att utföra sitt arbete 

 åt skogsägaren för billigare pris. Jag tror för min del. att detta är eti: fel. 

 Arrendet för skogsarbetaretorpet belöper sig till hundra eller ett par hundra 

 kronor om året. någon gång mera, men man räknar dessutom på ett par 

 hundra dagsverken, kanske årligen 150. Arrendesumman rör sig sålunda om 

 en krona eller något mera per arbetsdag. Skulle .man icke kunna tänka sig. 

 att om skogsägaren har behov av en fast skogsarbetare och vill lösa denna 

 fråga genom att bygga bostäder eller torp på sina skogar, han även borde 

 anse sig betalt för dessa nedlagda kostnader genom det låga arrendet och för- 

 månen att äga en fast arbetskraft, och att alltså denna arbetskraft skulle kunna 

 betalas i stort sett som den arbetskraft, som skogsägaren erhåller från annat 

 håll? Det kan tyckas liberalt, att om jag har en skogsarbetare, som bor 

 i mitt hus och därför betalar ett lågt arrende, denne skall få lika mycket be- 

 talt som en, som jag tar från en annan socken. Men för mig verkar det icke 

 så, utan mig synes det som borde den, som kommer in från en annan trakt, 

 snarare ha mindre betalt, än den, som bor i av mig arrenderad fastighet. 



Alltså menar jag, att man bör gå ut ifrån den principen, att den fast an- 

 ställde skogsarbetaren skall ha litet mera betalt för sitt arbete än den till- 

 fälliga arbetskraft, som man tar från annat håll. 



Forstmästare Frieberg: Ehuru egentligen liggande utom ramen för dessa 

 förhandlingar, skulle jag endast — med anledning av här gjorda an- 



