ARREXDELAGSTIFTMXGEX FÖR SKOGSBYGDENS SMÅBRUK 91 



området för ett redan m. 1. m. arrenderat och ordnat skogsbruk, och vilken är 

 nödvändig som jordbruksjord för skogsarbetare, körare m. fl. Att i någon 

 större omfattning sälja dylik jord torde vara en betänklig sak. redan därför, 

 att ägofigurerna söndersplittrades. Man har ju vidare faktiskt ingen garanti 

 för, att de personer som i framtiden komma att äga och bebo dessa inägor i 

 skogen, äro flitiga skogsarbetare eller alls skogsarbetare. Man skulle icke 

 ha någon kontroll över vad slags folk, som bodde på skogen och finge bereda 

 sig på tjuvskytte, åverkan m. m. varjämte skogsarbetarefrågan fortfarande 

 vore olöst. 



Det finnes emellertid andra förslag. Då förra året en del av våra arrende- 

 kontrakt i skogsbygden utgingo och möjlighet således fanns att förbättra för- 

 hållandena, diskuterades, om jag minns rätt, samtliga de förslag, som här 

 varit på tal, men strandade de alla på omöjligheten att fixera arbetslöner 

 och prestationer för längre tid. ^'i beslöto oss till slut för att skriva rena 

 arrendeaval, utan någon i kontrakt stadgad arbetsskyldighet. Arrendet sattes 

 då till ett belopp, som skäligen motsvarade vad förmånerna i orten äro 

 värda, således ganska högt. Arrendet skulle alltså motsvara den avgift, som 

 en markägare bör betinga sig av en arrendator, av vilken han icke har att 

 påräkna något arbete. Emellertid bör den arrendator, som är att ständigt på- 

 räkna för arbeten i skogen ha ett avsevärt lägre arrende. Y\ ha då överens- 

 kommit med arrendatorerna att skillnaden (mellan detta fulla arrende och det 

 nedsatta arrendet för en flitig helårsarbetare) gottskrives honom som en ned- 

 sättning i det fulla arrendet / e'K^.s' proportion till under arrendeåret utfört 

 skogsarbete. 



Det visade sig, att de flitigaste arbelarna funno detta vara rättvist och i 

 sin ordning, medan däremot de, som förut haft förmån av låga arrenden och 

 fria hus utan någon motsvarande arbetsprestation hade en annan uppfattning. 



Arbetslönerna äro fortfarande föremål för fria avtal och kan ju annat sätt 

 under dessa förhållanden knappast användas. 



Hemmansägare Gabrielsson, Umeå: I Västerbotten ha vi skapat fram en 

 stor del skogsarbetare genom att de erhållit lån från statens egnahemslåne- 

 fond. Om en person får en bit jord med äganderätt, så blir det för honom 

 något helt annat än när han brukar annans jord. Bolagen Jiade förut upp- 

 låtit lägenheter på arrende på förmånliga villkor, men innehavarna hade 

 icke skött dem. Det blir, som jag sade, något helt annat, om de själva få 

 råda om dem. Hos oss, där det finnes så stora skogsvidder, tror jag, att 

 man skulle kunna erhålla en bra skogsarbetarestam, om man lämnade dessa 

 personer odlingsmark och litet skog och virke till byggnader; med ägande- 

 rätt skulle de säkerligen kunna uppföra byggnaderna själva. På detta sätt 

 skulle bolagen få nytta av dem och de skulle själva komma att trivas 

 där sedan de fått en egen torva och eget hem. Kanske är det svårare att 

 tillämpa ett sådant system i det sydligare Sverige, men i Norrland tror jag, 

 att denna fråga härigenom skulle kunna lösas på ett tillfredsställande sätt. 



