IX MEMORIAM 



12: 



E. KlNiilRL 



sökte han pä allt sätt använda varje 

 tillfälle att komma detta mål när- 

 mare. Och sedan han år 1882 

 som ledamot ingått i domänstyrel- 

 sen, blev han i tillfälle att däråt 

 kunna ägna ett mera målmedvetet 

 arbete. Det var ock på hans ini- 

 tiativ som de först av Holmerz och 

 (Vtenblad tillsammans företagna un- 

 dersökningarna >Om Norrbottens 

 skogar , vilka publicerades som bi- 

 hang till domänstyrelsens årsberät- 

 telse år 1883, och de sedan av Ör- 

 tenblad fortsatta undersökningarna 

 '^Om skogar och skogshushåll- 

 ning i Norrland och Dalarna;, lika- 

 ledes såsom bihang åtföljande do- 

 mänstyrelsens årsberättelse år 1893, 

 kommo till utförande. Resultatet 



av dessa undersökningar ådagalade nogsamt, att Kinbergs mera opti- 

 mistiska syn på möjligheterna för skogshushållningens utveckling i 

 Norrland icke skulle komma på skam. För Kinberg blev det nu i 

 första hand att söka verka för en bättre utveckling av flottlederna med 

 billigare flottningskostnader och därmed förenad möjlighet att tillvara- 

 taga även smärre virkesdimensioner, utan vilket villkor ingen början till 

 verklig skogsskötsel är möjlig. Dock får medgivas, att arbete i denna 

 riktning redan förut hade påbörjats. Emellertid krävde flottledsbyggan- 

 det likasom åtskilligt annat ökade utgifter. Därför blev det nödvändigt 

 att även tillföra statskassan ökade inkomster från de norrländska sko- 

 garna. Konkurrensen om kronans virke i övre Norrland var rätt svag, 

 varför nu stora miljonstämplingar gjordes i avsikt att inbjuda till bil- 

 dande av nya bolag, som ock i vissa fall lyckades. 



Tidigt insåg Kinberg betydelsen av att genom dikning återbörda 

 Norrlands stora försumpade marker åt skogsproduktion likasom att genom 

 föryngringshuggningar, markberedningar och kulturåtgärder skaffa nya 

 växtkraftigare bestånd, men med hänsyn till de av riksdagen under denna 

 tid beviljade små reservationsanslagen kunde då endast en svag början 

 till dessa sä nödvändiga åtgärder komma till stånd. Kinberg ställde 

 sig också genast förstående till den opinion, som efter hand började 

 uppväxa mot den ofta slentrianmässigt utförda dimensionsavverkningen, 

 och de jägmästare, som trotsande oförständiga hushållningsplaner så 



