126 PER JACOBSSON 



de tekniskt biologiska möjligheter, som erbjudas för denna produktion, 

 städse utvälja den> som är ekonomiskt mest givande. Den biologiska 

 och tekniska forskningen bildar därför grundvalen för den på tillgodo- 

 görande av marknadslägets prisväxlingar inriktade ekonomiska verksam- 

 heten, och en god utbildning i rent forstligt hänseende utgör därför den 

 ena förutsättningen för ett gott finansiellt resultat. 



I allmänhet gäller, att man kan kan gå ut ifrån, att det enskilda initiativet 

 och kapitalets inneboende benägenhet att söka sig till de mest lönande place- 

 ringarna automatiskt garanterar produktionens gestaltning på det för den en- 

 skilde och för landet mest fördelaktiga sätt. Men efter vad erfarenheten lärt och 

 lär, kunna vi ej inom skogshushållningen räkna med detta lyckliga resultat. 



Samhällets intresse kräver, att av vårt lands tillgång på produktiv- 

 krafter i jord, kapital och arbete så mycket nedlägges och bevaras i 

 skogsbruket, som efter rådande knapphetsförhållanden och därav följande 

 prislägen kan erhålla sin vederbörliga normala vinst — varken mer eller 

 mindre. Helt kan man ej bortse från faran att en för stor uppoffring 

 göres, så att skogen får binda kapital, som med större fördel för det 

 allmänna kunnat ägnas ät andra näringsgrenar. Just f. n. lider vårt 

 land av en mer än vanligt markerad brist på kapital, tvingande oss till 

 räntestegring och inskränkning av företagsamheten, en brist, som är så 

 mycket mera betänklig, som de nödvändiga omläggningarna i samband 

 med 8-timmars arbetsdagens genomförande kräva betydande mängder 

 kapital. Det är då icke annat än riktigt, att denna brist får öva inver- 

 kan också på skogshushållningens bedrivande; det synes just nu vara 

 ett särskilt gynnsamt tillfälle att utmönstra alla överåriga bestånd även 

 om utdrivningen skulle överstiga, vad som eljest borde utgöra normal. 

 Därigenom skulle vi samtidigt öka vår tillgång på för näringslivet fri- 

 gjort kapital och genom exporten skaffa oss välbehövliga utländska till- 

 godohavanden. Även den mest avgjorda anhängare av teorier om obe- 

 hövlighet att räkna med räntabilitet inom skogsbruket, måste väl medge 

 att för vinnande av sådana mål en kraftigare beskattning av våra sko- 

 gars tillgångar kan vara tillfälligt berättigad. Liksom ofta för den en- 

 skilda skogsägaren får skogen i detta fall för landet karaktären av ett 

 sparat reservförråd, som man nu faller tillbaka på. Men denna överav- 

 verkning, som dock får sin ofrånkomliga begränsning genom den rå- 

 dande bristen på arbetskraft, bör naturligtvis gå ut över de minst rän- 

 tabla bestånden och får ej rikta sig mot den växande ungskogen. San- 

 nolikt kommer den nuvarande högkonjunkturen ej att vara i längden 

 utan lär nog inom en ej alltför avlägsen framtid avlösas av en lågkon- 

 junktur med sjunkande räntefot. Då kan det vara tid, att genom spar- 

 samhet samla upp vad som nu tages ut. 



