130 PER JACOBSSON 



lagsformen anföra att skogsbruket för sitt rationella bedrivande kräver 

 stora sammanhängande komplex. Endast då kunna den modärna tek- 

 nikens alla hjälpmedel prövas och utnyttjas, endast då kan administratio- 

 nen ske i de mest lämpliga formerna. Likaså kan man framhålla att 

 den förening, som etableras mellan förädlingsindustrierna och skogarna 

 genom de stora bolagen, är till ömsesidig båtnad för dem båda; det egentliga 

 skogsbruket får en intimare kontakt med världsmarknadens strömningar 

 och efterfrågans inriktning och kan därför gestaltas på ett ekonomiskt bättre 

 sätt. A andra sidan erhålla föreningsindustrierna en solid bakgrund i skogen. 



Jag har velat betona organisationsproblemet inom skogsbruket därför 

 att det står i överensstämmelse med tidens allmänna strävanden. Det 

 gäller striden mellan stordrift och smådrift, som utkämpas på alla om- 

 råden. Inom skogshushållningen har den svenska staten tagit ståndpunkt 

 till problemet genom Norrlandslagstiftningen, som lägger hinder i vägen 

 för en vidare utveckling av de stora företagen och praktiskt taget för- 

 hindrar nya. Det nyss framlagda förslaget från jordkommissionen om 

 Norrlandslagens utsträckning till södra Sverige, innebär ett fullföljande 

 av den inslagna politiken. Därigenom har man tvivelsutan förhindrat, 

 att det enskilda intresset som en självverkande kraft skall skapa den 

 för skogshushållningen lyckligaste organisationen i stora företag. Jag 

 skall här ej gå in på att söka bedöma denna lagstiftning med hänsyn 

 till de skäl som må tala för den, utan endast framhålla att när staten 

 på detta sätt fastlåser äganderättsförhållandena vid det historiskt givna, 

 så är det dess skyldighet att så vitt möjligt genom särskilda åtgärder 

 undanröja de nu med förbudslagstiftningen förenade nackdelarna. Särskilt 

 gäller detta arronderingen. Såsom från olika håll upprepade gånger fram- 

 hållits, utgör den största svagheten i Norrlandslagstiftningen att den ej tager 

 sikte på denna punkt. Vi ha här ett av de närmaste målen för svensk skogs- 

 lagstiftning och ett mål, som speciellt nu kan vara värt att kraftigt pointera. 



Det är en av grundtankarna i den socialistiska åskådningen att produk- 

 tionen dels bedrives genom stora väl organiserade företag, och det är 

 just genom en bättre organisation av näringslivet som man anser sig 

 kunna vinna en produktionsökning. Man må därför hoppas, att de nya 

 makthavare, som vårt land nu ha, skola ha förståelse även för den ut- 

 veckling av skogslagstiftningen efter den linje, som syftar till en lämp- 

 ligare organisation av företagen inom skogsbruket. Förvisso är detta 

 en fråga som går utöver spörsmålet: bolag eller icke bolag, det rör sig 

 även om sammanslutningar av annan art, men till följd av skogsbrukets 

 kapitalintensiva natur är ofrånkomligt, att den företagsform, som det mo- 

 derna näringslivet experimenterat sig fram till för att ombesörja de kapi- 

 talkrävande uppgifterna, också här bör vara av betydelse. 



